Справа № 380/3428/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3428/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, Херсонська область, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.01.2023 №8 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідно до заяви від 20.01.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 19.01.2023 року №27/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби від 19.01.2023 року №28/7.4-22/51, з 20.01.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком. 20.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до п.п. 10, 12 Розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.01.2023 №8 відмовлено позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку із тим, що дія вказаного закону не поширюється на осіб, яким присвоюються спеціальні звання, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 27.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що 20.01.2023, позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок «перехід на інший вид пенсії» відповідно до Закону України «Про державну службу». Зазначена заява за принципом екстериторіальності розгляду заяв і звернень, була розглянута Відповідачем-1. За результатами розгляду вищезазначеної заяви, 27.01.2023 було прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку (переведення на пенсію за іншим законом) у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. Відповідач зазначає, що Згідно записів трудової книжки, ОСОБА_1 працював у Львівській та Західній регіональній митницях з 07.09.1994 року по 15.11.2011. Під час роботи позивачу з 30.03.1995 присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби III рангу», з 20.06.1997 - спеціальне звання «Інспектор митної служби II рангу», з 24.06.1999 - «Інспектор митної служби І рангу», з 15.06.2001 - «Радник митної служби III рангу». Отже, ОСОБА_1 , під час його роботи у Львівській та Західній регіональній митницях присвоювались спеціальні звання, у зв`язку з чим, відповідно до норм Закону №889-VIII, дія цього закону на нього не поширюється. Крім того, позивач з 11.10.2012 по 29.04.2016 працював у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. З 16.05.2016 - призначений на посаду державного реєстратора із присвоєнням 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування 7 категорії. Звільнився із займаної посади 05.03.2019. Так, до 01.05.2016 посади державних службовців були віднесені до відповідних категорій посад, ст.25 Закону №3723-ХІІ. Віднесення наявних посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідних категорій нових посад державних службовців проводилося Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом, тобто шляхом видання відповідного акту Кабінету Міністрів України. Також, ст. 2 Закону України від 07.06.2001 № 2493-ХІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон № 2493-ХІІ), визначено, що особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету, є посадовою особою місцевого самоврядування. Посади в органах місцевого самоврядування, віднесені до відповідних категорій посад статтею 14 Закону № 2493-ХІІ. З вищевикладеного випливає, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби. Крім того, п. 11 ч. 3 ст. 3 Закону №889-VIII, визначено, що дія цього закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування. Відтак, робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби по дату набрання чинності Законом № 2493-ХІІ, тобто по 04.07.2001. Враховуючи норми чинного законодавства України, стаж державної служби позивача, станом на 01.05.2016 року, становить 3 роки 6 місяців 19 днів, що є недостатнім для призначення/переведення пенсії за Законом №889-VIII. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до чинного законодавства період перебування посадових осіб в органах митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Вказує, що п. 11 ч. 3 ст. 3 Закону №899 визначено, що дія цього закону не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування. Вимога позивача про врахування при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця є неправомірною та передчасною, оскільки позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а спір про право щодо призначення чи переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» ще не вирішено. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як отримувач пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20.01.2023 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про переведення його на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління ПФУ в Херсонській області від 27.01.2023 №8 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця з огляду на наступне. Статтею 25 Закону Закон № 3727-ХІІ визначено категорії посад державних службовців в залежності від яких встановлюються ранги державних службовців. Згідно ст. 3 Закону України від 10.12.2015 р. № 889-V1II «Про державну службу» - дія цього Закону не поширюється на осіб яким присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби. Згідно записів трудової книжки встановлено, що ОСОБА_1 працював в Львівській та Західній регіональній митницях з 07.09.1994 року по 15.11.2011 року. Під час роботи заявнику було присвоєно з 30.03.1995 р. персональне звання «Інспектор митної служби ІІІ рангу»; з 20.06.1997 р. спеціальне звання «Інспектор митної служби II рангу»; з 24.06.1999р. «Інспектор митної служби І рангу»; з 15.06.2001 р. «Радник митної служби ІІІ рангу». Крім того, ОСОБА_1 працював з 11.10.2012 по 29.04.2016 у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. З 16.05.2016 призначений на посаду державного реєстратора із присвоєнням 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування 7 категорії. Був звільнений із займаної посади 05.03.2019 р. Оскільки робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби по 04.07.2001 р., стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 року (до набрання чинності Законом № 889-VIІI) становить 3 роки 6 місяців та 19 днів.

Вважаючи рішення відповідача про відмову в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон №3723-XII).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон №889-VIII), згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями якого втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу »Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до положень пункту 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 676/4235/17.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (у редакції на час набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 Порядку №283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Частиною 17 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.

Стаття 154 Митного кодексу України 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Статтею 430 Митного кодексу України 2002 року (який набрав чинності 1 січня 2004 року) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Частиною 1 статті 569 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України 2012 року пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частиною 2 статті 588 Митного кодексу України 2012 року визначено, що пенсійне забезпечення працівників органів доходів і зборів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839 (далі - Порядок № 839) (постанова втратила чинність у частині, що стосується присвоєння спеціальних звань посадовим особам митних органів згідно з Постановою КМ України № 501 від 17.06.2020).

Згідно п. 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами п. 3 Порядку № 839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №889 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, які діють з 01.05.2016 року, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 05.09.1975 року, судом встановлено, що позивач працював на різних посадах у Львівській та Західній регіональній митницях, органах юстиції Львівської області:

- 07.09.1994 - 31.03.1997 - інспектор Львівської митниці. Прийняв присягу державного службовця;

- 30.03.1995 - присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби 3 рангу»;

- 05.05.1996 - переведений на посаду старшого інспектора Західної регіональної митниці;

- 20.06.1997 - присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби 2 рангу»;

- 24.06.1999 - присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби 1 рангу»;

- 20.10.1999 - призначений на посаду головним інспектором ЗРМ;

- 15.06.2001 - присвоєно персональне звання «Радник митної служби ІІІ рангу»;

- 01.04.2004 - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 3 рангу»;

- 17.04.2005 - звільнений відповідно до п. 5 ст. 36 КзПП України в порядку переведення у Львівську митницю;

- 18.04.2005 - 31.12.2006 головний інспектор митного поста «Львів аеропорт» Львівської митниці;

- 01.01.2007 - 30.04.2008 головний інспектор митного поста «Львів - аеропорт» Західної регіональної митниці;

- 01.05.2008 - 24.04.2009 головний інспектор митного поста «Львів - аеропорт» Львівської митниці;

- 25.04.2009 - 30.04.2010 головний інспектор сектору митного оформлення №2 відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська»;

- 01.05.2010 - 15.11.2011 головний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська»;

- 11.10.2012 - 27.01.2013 головний спеціаліст відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області;

- 11.10.2012 присвоєно 15 ранг державного службовця 7 категорії посад;

- 28.01.2013 - 29.09.2015 начальник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області;

- 28.01.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця 6 категорії посад;

- 30.09.2015 - 29.04.2016 головний спеціаліст відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Пустомитівського районного управління юстиції;

- 16.05.2016 - 05.03.2019 державний реєстратор Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області;

- 16.05.2016 присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування 7 категорії.

Однак судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не зарахувало до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, період роботи позивача у митних органах з 07.09.1994 року та період роботи в органах місцевого самоврядування з 16.05.2016 по 05.03.2019 року.

При цьому вказав, що під час роботи позивача у Львівській та Західній регіональній митницях присвоювались спеціальні звання, у зв`язку з чим, відповідно до норм Закону №889-VIII, дія цього закону на нього не поширюється. Крім цього відповідач зазначив, що робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби по дату набрання чинності Законом № 2493-ХІІ, тобто по 04.07.2001.

Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 року «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Відтак спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.

Додатком 13 до Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання «Радник митної служби IІІ рангу» прирівнюється до 6 рангу державного службовця, «Інспектор митної служби III рангу» прирівнюється до 9 рангу державного службовця, «Інспектор митної служби ІI рангу» прирівнюється до 8 рангу державного службовця, «Інспектор митної служби I рангу» прирівнюється до 7 рангу державного службовця.

Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про те, що вказаний стаж роботи позивача в митних органах у зв`язку із присвоєнням позивачу спеціального звання не може бути зарахований як стаж державного службовця, за наявності якого надається право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Судом зазначалося вище, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу №889-VІІІ від 10.12.2015, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд висновує, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ 01.05.2016, становив більше 20 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

При цьому, будь яких заперечень чи наявності підстав для відмови щодо збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за іншими ознаками (віку, страхового стажу) відповідачем в спірному рішенні Головного управління ПФУ в Херсонській області від 27.01.2023 №8 не зазначено. А тому, на переконання суду, пенсійним органом безпідставно не зараховані період роботи позивача з 07.09.1994 року по 15.11.2011 року у митних органах.

Крім того, з письмових доказів, які містяться в матеріалах справи судом встановлено, що позивач станом на дату звернення з заявою про переведення його на інший вид пенсії 20.01.2023 мав необхідний стаж державної служби для призначення бажаного ним виду пенсії і досяг віку необхідного для його призначення.

Отже, суд робить висновок, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області необґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії позивачу на підставі Закону України «Про державну службу».

Підсумовуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.01.2023 №8 щодо не зарахування позивачу до стажу державної служби період його роботи в митних органах з 07.09.1994 року по 15.11.2011 року та відмови у призначенні йому пенсії, не відповідає критеріям правомірності, є необґрунтованим та протиправним.

Тому, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.01.2023 №8 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Також слід звернути увагу на приписи ст. 245 КАС України, згідно з якими перелік способів захисту порушених прав викладений у цій статті не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести позивача з 23.01.2023 року з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в митних органах.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області врахувати при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 19.01.2023 року №27/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби від 19.01.2023 року №28/7.4-22/51, то така не підлягає задоволенню як передчасна.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань, оскільки саме протиправні дії цього відповідача слугували зверненню позивача до суду з цим позовом.

Керуючись ст. ст. 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, Херсонська область, ) від 27.01.2023 №8 про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідно до заяви від 20.01.2023 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 23.01.2023 року з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в митних органах.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, Херсонська область, ) сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03.05.2023 року.

Суддя Костецький Н.В.