Справа № 160/12749/22
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року Справа№160/12749/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що вона з 03.08.2009 по 31.05.2022 року перебувала на службі в органах внутрішніх справ України в Донецькій області. Наказом ГУНП в Донецькій області №593 від 20.05.2022 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. Наказом начальника ГУНП в Донецькій області №244о/с від 31.05.2022 року позивача заступника начальника відділу поліції начальника слідчого відділення поліції №2 Маріупольського районного управління поліції відповідно до розділу VII ЗУ «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Позивач вважає накази відповідача протиправними, такими які прийняті з порушенням порядку, процедури проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення, тому що 24.02.2022 року керівництвом ВП №2 Маріупольського РУП була оголошена бойова тривога та після чого особовий склад було відпущено додому для чекання подальших вказівок, а співробітники чоловічої статі були залишені в відділенні для несення служби. Вранці 27.02.2022 керівництвом було повідомлено про евакуацію особового складу на власному автотранспорті або у кого не має особового автотранспорту необхідно було прибути до приміщення ВП №2 щоб евакуюватися на автобусі, при цьому не було повідомлено до якого саме міста на території України необхідно було прибути. Позивач зауважив, що прибувши до ВП №2 ніяких автобусів для евакуації організовано не було, у зв`язку з чим всіх співробітників відправили по домівках для очікування наступних вказівок. Позивач зазначила, що неодноразово приїжджала на своє робоче місце для виконання своїх службових обов`язків та 02 березня 2022 року вона разом з іншими співробітниками виконувала обов`язки оператора лінії «102» в приміщенні ГУНП в Донецькій області. Позивач зауважила, що вона планувала виїжджати з м. Маріуполь разом із родиною, як тільки почалися активні обстріли та пересуватися містом вже було неможливо. Позивач разом із родиною вимушена була знаходитись у підвалі під будинком протягом 15 днів, але після обстрілу ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, який знаходився разом з ними та вони з чоловіком були вимушені шукати де та як поховати його. Позивач зазначила, що 22.03.2022 року їй з чоловіком та сином вдалося виїхати до смт. Нікольське та у зв`язку з тим, що люди з ким вони виїхали, їхали до Грузії позивач разом із родиною виїхали з ними, а з Грузії полетіли до батьків її чоловіка, які знаходяться в Канаді. Позивач зауважила, що в той момент її основною задачею було врятувати життя своєї дитини та від керівництва вона не отримувала ніякої інформації або вказівок, як діяти після евакуації. Також позивач зазначила, що перетинаючи кордон Росії спецслужби затримали позивача із родиною та забрали їхні мобільні телефони, а коли повернули телефони, то в них були вже відсутні всі мобільні номери. Окрім цього позивач зазначила, що вона та її чоловік не брали будь які телефонні дзвінки, які поступали на їхні мобільні номери та не відповідали на них, враховуючи, що вони перевірялись спецслужбами Росії, та їхніми співробітниками при перетину кордону було заборонено кудись виїжджати та запропоновано бути завжди на зв`язку. Позивач зауважила, що у травні 2022 року разом із родиною вони приїхали до Канади про що вона повідомила інспектора з кадрів ВП №2 Маріупольського РУП Порфіленко О.О., що евакуюватися у зв`язку з тим, що знаходиться далеко та хоче написати рапорт про звільнення, на що ОСОБА_2 сказала, що дізнається та зателефонує позивачу. Через два дні вона написала, що позивача було звільнено. З наказом про звільнення позивача ознайомила інспектор з кадрів ОСОБА_2 31.05.2022 року через мобільний додаток Телеграм, надіславши фото витягу з наказу про звільнення та довідку, будь яких інших документів для ознайомлення позивачу не надавалося. Позивач зазначила, що на адвокатські запити про надання матеріалів службового розслідування та копії наказів про звільнення, відповідачем було безпідставно відмовлено, таким чином причина звільнення та суть порушення позивачем службової дисципліни їй на даний час не відома. Позивач вважає, що не порушувала трудову дисципліну, діяла відповідно до отриманих наказів керівництва, нормативних вимог до поведінки працівника ОВС, наявних можливостей під час воєнного стану. Позивач не отримувала ніяких вказівок, рекомендацій від керівництва ГУНП в Донецькій області щодо порядку несення служби після евакуації, незважаючи на те, що була на зв`язку з начальником ВП №2 Маріупольського РУП. Також позивач наголосила на тому, що відповідач не повідомив її про проведення відносно неї службового розслідування, не запропонував надати пояснення, а також не ознайомив її з висновком службового розслідування чим допустив грубе порушення нормативно-правових документів, які регламентують діяльність поліції під час проведення службового розслідування. Позивач просила визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №593 від 20.05.2022 року в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №244о/с від 31.05.2022 року, яким її звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Поновити її на службі в поліції на посаді, яку вона займала до звільнення з 01.06.2022 року, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2022 року по день винесення судового рішення по даній справі та допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на службі в поліції на посаді, яку вона займала до звільнення та в частині стягнення з відповідача на її користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць без врахування обов`язкових податків та зборів.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що 25.02.2022 року ГУНП в Донецькій області (далі відповідач) було видано наказ №330 «Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області» та встановлено про необхідності прибуття підпорядкованих працівників до тимчасового місця несення служби 26.02.2022 о 8:45 (м. Покровськ), тимчасовим місцем несення служби особового складу Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області визначено Покровське РУП ГУНП в області та керівництвом Маріупольського РУП. Відповідач зауважила, що позивачу це було відомо, що проводилася евакуація співробітників поліції на підконтрольну територію України, про що вона особисто зазначає в своїй позовній заяві, та причин з яких позивач не скористалась цією можливістю відповідачу не відомі. Відповідач зауважила, що весь цей проміжок часу з початку повномасштабної війни до моменту виїзду з м. Маріуполя позивач зі своїм керівництвом не зв`язувалась, навіть після того, як вже виїхала з м. Маріуполя не телефонувала та не шукала можливості приїхати на підконтрольну територію України, а це свідчить про небажання позивачем у подальшому служити народові України, таким чином відповідач вважає, що позивач розуміла наслідки своїх дій. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що посилання позивача про те, що після перетину нею кордону Росії з її телефону та телефону її чоловіка зникли всі мобільні номери телефонів не є достовірною, адже код мобільних операторів мобільного зв`язку Російської Федерації починається «+7», а в Україні « НОМЕР_1 », таким чином по коду країни можна зрозуміти звідки позивачу телефонують, окрім цього зараз у всіх є доступ до соціальних мереж таких як фейсбук, інстаграм та інших месенджерів, а тому позивач була не обмежена в повідомленні свого керівництва про те, що виїхала з Маріуполя, попросити допомоги або подальших вказівок від керівника щодо місця прибуття для проходження подальшої служби, але позивачем цього зроблено не було. Окрім цього відповідач зауважила, що позивач не зважаючи на відсутність у неї мобільних номерів, вона все ж таки зв`язалась з ОСОБА_2 (працівником сектору кадрового забезпечення), а тому номер телефону у позивача був в наявності. Також відповідач зазначила, під час проведення службового розслідування ОСОБА_2 пояснила, що 21.03.2022 року їй написала позивач та запитала як у неї справи, однак на запитання ОСОБА_2 щодо місця знаходження позивач не відповіла. Далі 27.03.2022 року позивач запитала у ОСОБА_2 , про те чи її та її чоловіка не звільнили з ОВС. 29.03.2022 позивач знову написала ОСОБА_2 та остання запитала чи правда, що позивач перебуває у Грузії, на що позивач відповіді не надала. 30.03.2022 позивач написала, що планує їхати до м. Дніпра або іншого міста, на що ОСОБА_2 повідомила, що відповідно наказу Національної поліції України від 10.03.2022 року №190 позивач може стати на облік та нести службу у зручній для неї території, а чоловік повинен прибути до ГУНП в Донецькій області у м. Покровськ. 04.04.2022 ОСОБА_2 написала позивачу повідомлення, однак позивач не відповіла. Відповідач вважає, що на підставі вищезазначеного, позивач самостійно самоусунулась від виконання службових обов`язків, оскільки їй достеменно було відомо про евакуацію поліцейських, про необхідність прибуття на підконтрольну територію України для подальшого несення служби. При цьому позивач лише цікавилась чи звільнили її. Їй була доведена інформація про те, що вона може продовжити несення служби у будь-якому населеному пункті підконтрольному території України. Але позивач будь-яких активних дій за для продовження несення служби не вчинила. Відповідач зазначив, що 11.04.2022 до нього надійшов лист Донецького управління ДВБ НП України про те, що окремі працівники Покровського та Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області без дозволу керівництва виїхали за кордон та не прибули до місця дислокації своїх підрозділів для виконання своїх функціональних обов`язків. За даним фактом відповідачем був виданий наказ №430 «Про призначення службового розслідування» та 10.05.2022 року за результатами проведення службового розслідування складено висновок відповідно до якого, за порушення службової дисципліни невиконання вимог: п.1, 4 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України та п.п.1, 2 ч.1 ст.18 ЗУ «Про національну поліцію» в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського та професійного виконання своїх службових обов`язків наказів керівництва, а саме у нехтуванні Присягою, неприбутті до визначеного місця несення служби та тривалій відсутності на службі без поважних причин запропоновано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. 30.05.2022 року відповідачем було видано наказ №593 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Донецькій області та їх покарання» відповідно до якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. 31.05.2022 року відповідачем було видано наказ №244о/с «По особовому складу», відповідно до якого наказано позивача звільнити зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 31.05.2022 року. Відповідач зауважив, що під час формування правової позиції щодо заявленого позову в наказі від 31.05.2022 року №244 о/с виявлено технічну помилку, а саме у підставі звільнення замість наказу відповідача від 30.05.2022 №593 помилково зазначено дату 20.05.2022 та відповідачем з метою виправлення описки, своїм наказом від 11.11.2022 №534 о/с внесено зміни до п.5 наказу відповідача від 31.05.2022 року. Також відповідач наголосив на тому, що під час проведення службового розслідування з метою встановлення обставин неприбуття позивача до відповідного місця дислокації, у зв`язку з тривалим часом відсутності на зв`язку, реалізації права позивача на захист та отримання від неї пояснень, працівниками управління головної інспекції здійснено телефонні дзвінки на особистий номер позивача, що підтверджується актами про здійснення телефонного дзвінку №228/55/02-2022 від 20.04.2022 та №272/55/02-2022 від 26.04.2022 у ході телефонних дзвінків телефон позивача був вимкнений (знаходився за межами обслуговування). Відсутність на службі позивача підтверджується актом про відсутність на службі №270/55/02-2022 від 26.04.2022. Також відповідач зауважив, що направляв документи позивачу у тому числі і прийняті спірні накази, повідомлення та документи, які направлялись позивачу за використанням технічних засобів зв`язку доходили до адресата, отже позивач була з ними ознайомлена. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 року ухвалено адміністративну справу №160/12749/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передати на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.11.2022 відкрито провадження по даній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надати до суду: відзив на позовну заяву із наданням доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин; всі матеріали, що були підставою та слугували звільненню позивача; розгорнуту довідку із зазначенням всіх складових заробітної плати, що були нараховані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 за повні відпрацьовані 6 місяців роботи до звільнення; довідку розрахунок з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 після звільнення; послужний список, характеризуючи дані; висновок службового розслідування, яке стало підставою для звільнення ОСОБА_1 ; копію наказу (витягу) Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 31.05.2022 №244 о/с «По особовому складу» стосовно ОСОБА_1 ; копію наказу (витягу) від 20.05.2022 року №593 «Про застосування до працівників поліції дисциплінарних стягнень» стосовно ОСОБА_1 ; інформацію стосовно ознайомлення ОСОБА_1 з наказом (витягом) Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 31.05.2022 року №244 о/с «По особовому складу» та від 20.05.2022 року №593 «Про застосування до працівників поліції дисциплінарних стягнень», а також з висновком службового розслідування. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та вищезазначених доказів протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, а саме: ухвала про відкриття провадження по справі від 02.11.2022 була отримана відповідачем, про що свідчить наявність кабінету електронного суду у відповідача та у графі «доставлено» стоїть відповідна відмітка, а в графі «дата встановлення статусу» зазначено 02.11.2022 року. Окрім цього, вищезазначену ухвалу про відкриття було продубльовано шляхом надіслання на електронні скриньки сторонам по справі, про що свідчить наявна в матеріалах справи картка обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2022 №160/12749/22.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позивач: ОСОБА_1 , громадянка України, що підтверджується наявним паспортом в матеріалах справи серії НОМЕР_3 , виданим Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 21.06.2011 року, адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Донецькій області () - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України.

Як встановлено судом позивач працювала в органах внутрішніх справ з 03.08.2005 по 31.05.2022 року, посада яку позивач займала на момент звільнення була заступник начальника відділу поліції начальник слідчого відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що підтверджується довідкою заступника начальника управління начальника відділу комплектування УКЗ ГУНП в Донецькій області від 04.11.2022 року.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, 25.02.2022 ГУНП в Донецькій області видано наказ № 330 «Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області» та встановлено про необхідність прибуття підпорядкованих працівників до тимчасового місця несення служби 26.02.2022 о 08.45 (м. Покровськ), тимчасовим місцем несення служби особового складу Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області визначено Покровське РУП ГУНП в області та керівництвом Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області встановлено строк прибуття до вищевказаного підрозділу до 24 квітня 2022 року.

До начальника ГУНП в Донецькій області надійшла інформація від Департаменту внутрішньої безпеки Донецького управління №30/42-04/01-2022 від 09.04.2022 року про те, що працівники ГУНП в Донецькій області без дозволу керівництва виїхали за кордон та до теперішнього часу не повернулися, а саме заступник начальника ВП начальник СВ ВП №2 Маріупольського РУП майор поліції ОСОБА_1 (Грузія) та було зазначено, що відповідно до Положення, затвердженого наказом від 31.07.2019 №765 було направлено цю інформацію для проведення службового розслідування та вжиття відповідних заходів реагування.

На підставі зазначеного факту Головним управлінням від 11.04.2022 за № 430 видано наказ «Про призначення службового розслідування» та відповідно до п.3 зазначеного наказу зазначено, дисциплінарній комісії провести службове розслідування за результатами якого підготувати висновок та за наявності підстав, проект дисциплінарного наказу.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рапорту інспектора ВСР УГІ ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Цешинської Аліни від 20.04.2022 року, в якому зазначено, що з метою з`ясування всіх обставин нею 20.04.2022 року був здійснений телефонний дзвінок на номер начальника сектору моніторингу ВП №2 Маріупольського РУП підполковнику поліції Корольову К., який зазначив що з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 він неодноразово телефонував зокрема через мобільні додатки «WhatsApp» та «Telegram» ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_5 , однак зв`язок був відсутній, до Покровського РУП останні не прибули.

В матеріалах справи в наявності також є акти про здійснення телефонних дзвінків від 20.04.2022 року №228/55/02-2022 та №272/55/02-2022 від 26.04.2022 року, відповідно до яких з метою реалізації права на захист та отримання пояснення в рамках проведення службового розслідування призначеного наказом ГУНП в Донецькій області від 11.04.2022 №430 від заступника начальника ВП - начальника СВ ВП №2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції О.Назарової (0111422), останній здійснено телефонний дзвінок за номером телефону, однак зазначений номер відключений (знаходиться за межами обслуговування оператора).

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту про відсутність на службі від 26.04.2022 року №270/55/02-2022 посадовими особами відповідача було складено акт про відсутність на службі без поважних причин з 09:00 до 18:00 26.04.2022 заступника начальника ВП начальника СВ ВП №2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції Назарової Оксани Володимирівни, крім того остання відповідно до наказу Національної поліції України від 07.04.2022 №239 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період воєнного стану» не зареєстрована в жодному органі поліції.

Відповідно до наявного в матеріалах справи пояснення від 21.04.2022 року ОСОБА_2 посада Маріупольське РУП, старший інспектор СКЗ, в якому зазначено, що 21.03.2022 року їй написала повідомлення заступник начальника ВП начальник СВ ВП №2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області майор поліції Назарова О.В., вона запитала як справи ОСОБА_2 , однак на моє питання щодо місця знаходження її та її чоловіка інспектора чергової частини сектору моніторингу ВП №2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 не відповіла. 27.03.2022 року вона знов написала повідомлення, де вона - не повідомила, цікавилась чи не звільняли ще її та її чоловіка. 29.03.2022 року, коли вона знов написала мені повідомлення, я сказала що є інформація, що вони перебувають у Грузії, запитала чи правда це. На що знов відповіді не отримала. Однак 30 березня вона написала, що вони з ОСОБА_7 планують їхати до Дніпра або іншого міста підконтрольної території. На що я їй повідомила, що вона згідно наказу НПУ від 10.03.2022 №190 може стати на облік та нести службу на зручній для неї підконтрольній території, а її чоловік повинен прибути за місцем дислокації ГУНП в Донецькій області м. Покровськ. 04.04.2022 року ОСОБА_2 написала повідомлення на номер ОСОБА_1 , спитала як справи у їх сина ОСОБА_8 (10 років), однак ніхто не відповів та на зв`язок сім`я ОСОБА_9 більше не виходила. Про наявність у Назарових службового посвідчення, жетону поліцейського та табельної вогнепальної зброї їй не відомо.

10.05.2022 року відповідачем було складено висновок службового розслідування, за фактом можливих неправомірних дій з боку окремих працівників ГУНП в Донецькій області, за результатами якого зазначено: службове розслідування за фактом можливих неправомірних дій з боку окремих працівників ГУНП в Донецькій області закінченим, а відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування, - такими, що підтвердилися частково; за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог п.п 1,4 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України, п.п 1;2 ч.1 ст.18 ЗУ «Про національну поліцію», нехтуванні Присягою, неприбутті до визначеного місця несення служби та тривалій відсутності на службі без поважних причин, заступника начальника відділу поліції начальника СВ ВП №2 Маріупольського РУ ГУГП в Донецькій області майора поліції О.Назарову звільнити зі служби в поліції; дні невиходу ОСОБА_10 з 11.04.2022 до 10.05.2022 (включно) на службу без поважних причин вважати прогулами, грошове забезпечення не нараховувати та не виплачувати; копію висновку службового розслідування направити до УКЗ ГУНП в Донецькій області для долучення до особових справ винних осіб та виконання п.6 висновку, Донецькому управлінню Департаменту внутрішньої безпеки НП України для відома.

Відповідно до наказу відповідача №593 від 30.05.2022 року «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Донецькій області та їх покарання» пунктом 1 зазначено за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог п.п 1, 4 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п 1,2 ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме в нехтуванні Присягою, неприбутті до визначеного місця несення служби та тривалій відсутності на службі без поважних причин, заступника начальника ВП начальника СВ ВП №2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції; пункт 3 УФЗБО ГУНП в області дні невиходу ОСОБА_10 з 11.04.2022 до 10.05.2022 (включно) на службу без поважних причин вважати прогулами, грошове забезпечення не нараховувати та не виплачувати; пункт 4 Маріупольське РУП ГУНП в Донецькій області забезпечити виконання наказу відповідно до вимог ст.22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказом відповідача №244о/с від 31.05.2022 відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції: за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) майора поліції ОСОБА_1 заступника начальника ВП начальника СВ ВП №2 Маріупольського РУП з 31.05.2022 року без встановлення премії у травні місяці. Вислуга років на 31 травня 2022 року у календарному обчисленні складає 16 років 09 місяців 28 днів. Вважати невикористану відпустку за 2022 рік у кількості 17 діб. Підстава: наказ ГУ НП в Донецькій області від 30.05.2022 року №593.

Відповідно до акту про неприбуття для ознайомлення з наказом про звільнення, складеного посадовими особами відповідача від 31.05.2022 року, в якому зазначено, що складено акт про неприбуття до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області 31.05.2022 для ознайомлення з наказом про звільнення від 31.05.2022 року №244 о/с за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) майора поліції ОСОБА_1 заступника начальника ВП начальника СВ ВП №2 Маріупольського РУП, про що остання була повідомлена засобами мобільного зв`язку за номером оператора «Київстар». В телефонній розмові позивач повідомила, що на теперішній час знаходиться за кордоном (де саме не повідомила) та не має фінансової можливості приїзду до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області. Під час розмови їй було роз`яснено про порядок та терміни подання декларації після звільнення. Засобами електронної комунікації, а саме месенджером телеграм позивачу було надіслано наступні документи: витяг з наказу про звільнення від 31.05.2022 №244 о/с; роз`яснення щодо застосування окремих положень ЗУ «Про запобігання корупції» від 07.03.2022 №4.

Спірним питанням у даній справі є видання відповідачем наказів №593 від 30.05.2022 року «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Донецькій області та їх покарання» та №244 о/с від 31.05.2022 року «у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби майора поліції ОСОБА_1 заступника начальника ВП начальника СВ ВП №2 Маріупольського РУП з 31.05.2022 року.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Загальні засади діяльності, а також статус поліцейських, підстави дисциплінарної відповідальності встановлено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580- ІІІV (далі Закон № 580- ІІІV), Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Статтею 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

За приписами статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Обов`язки керівника визначені статтею 3 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень; у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником тощо.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з посади.

При цьому, Дисциплінарним статутом не передбачено застосування дисциплінарних стягнень в порядку послідовності, визначення виду стягнення вирішується начальником згідно його повноважень, з урахуванням висновків службового розслідування та при наявності підстав для його накладення.

Звільнення зі служби, як вид стягнення може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах поліції.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з Національної поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Принципи етики для працівників Національної поліції визначають Правила етичної поведінки поліцейських (далі Правила), затверджених наказом МВС України від 09.11.2006 року № 1179.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил, зокрема, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Як передбачено ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

У постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 712/9213/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишенням роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального навчального закладу).

Керуючись зазначеним та враховуючи, що ані позивачем ані його представником фактично не заперечується відсутність ОСОБА_1 на службі з 11.04.2022 до 10.05.2022 (як зазначено в висновку службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій з боку окремих працівників ГУНП в Донецькій області; наказу відповідача №593 від 30.05.2022 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Донецькій області та їх покарання» де п.3 зазначено дні невиходу позивачем з 11.04.2022 по 10.05.2022 року (включно) на службу без поважних причин вважати прогулами), та той факт що жодного пояснення або належного доказу, який свідчить про поважність такої відсутності, суд вважає, що позивачем вчинено порушення п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (в частині зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України), п.п. 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За правилами статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно із статтею 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Як вже було визначено вище, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно із ч.ч. 13, 14, 15 статті 15 Дисциплінарного статуту, уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, у тому числі: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути на засідання дисциплінарної комісії, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається належним чином повідомленим. У такому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

За правилами статті 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", Закону України Про державну таємницю та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

За правилами статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5, 6 статті 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

У разі якщо поліцейський, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, відмовляється від отримання витягів з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення, днем отримання витягів з наказів є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в їх отриманні чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу МВС України «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» від 07 листопада 2018 року №893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807.

На підставі викладеного, враховуючи тривалість здійснення дисциплінарного порушення, положення законодавства, які порушують дії позивача, час та умови, під час якого такий дисциплінарний проступок було вчинене, суд не вбачає протиправності в застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення саме у вигляді звільнення зі служби.

З приводу посилання позивача на те, що відповідач не повідомив позивача про проведення відносно неї службового розслідування, не запропонував надати пояснення, а також не ознайомив її з висновком службового розслідування чим допустив грубе порушення нормативно-правових документів, які регламентують діяльність поліції під час проведення службового розслідування, суд зазначає наступне.

Як вже вище було зазначене та встановлено судом під час розгляду справи, відповідачем разом із відзивом на адресу суду були надані наступні докази стосовно спроб зв`язатися посадовими особами відповідача із позивачем для встановлення її місцезнаходження, а саме: акт про неприбуття для ознайомлення з наказом про звільнення від 31.05.2022 року; рапорт інспектора ВСР УГІ ГУНП в Донецькій області від 20.04.2022 року; акт здійснення телефонного дзвінку від 20.04.2022 року; акт здійснення телефонного дзвінку від 26.04.2022 року; пояснення ОСОБА_2 від 21.04.2022 року.

На підставі вказаних положень суд вважає, що порядок проведення службового розслідування здійснений за умовами та на підставі діючого законодавства, а також у відповідності до умов військового стану, які створюють об`єктивні обставини, що у тій чи іншій мірі обмежують дії обох сторін-учасників службового розслідування.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на зазначені норми законодавства та встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, відношення позивача до вчиненого, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, у зв`язку з чим вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах владних повноважень.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративний позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення складено та підписано 04 травня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець