Справа № 490/1934/22
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/79/2023 Справа № 490/1934/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

іменем України

24 квітня 2023 року

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,-

УСТАНОВИВ:

10.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ст. інспектора СРПП Відділення поліції № 8 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області (Березанське ВП) лейтенаната поліції Грищенка Р., ГУНП в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач у позові вказав що 21.05.2022 року в смт Березанка Миколаївського району Миколаївської області,біля блок-посту ст. інспектор СРПП лейтенант поліції Грищенко Р. звернувся до нього, коли він перебував у нерухомому автомобілі д.н. НОМЕР_1 , але не був його водієм з вимогою надати документи особи, а після цього з вимогою перемістити авто від блок-посту,в зв`язку із загрозою авіаудару. Розуміючи реальну небезпеку демаскування блок-посту та свою особисту, ОСОБА_1 діючи фактично у стані крайньої необхідності перемістив авто на вказане відповідачем та очікував водія цього авто,що відійшов у смт Березанка до родичів.

Під час очікування до Позивача вдруге підійшов інспектор поліції і запропонував надати документи на авто,Позивач надав їх,так як вони перебували в авто,але інспектор поліції за час очікування водія,очевидно дізнався про позбавлення Позивача водійських прав у 2021 та почав вимагати надання останнім водійськиз прав за наслідком чого ігноруючи пояснення,що Позивач не є водієм транспортного засобу і здійснив рух авто саме на вимогу поліцейського з метою уникнення небезпеки.

В свою чергу Позивач, розуміючи упенредженність інспектор поліції ,який у такий важкий військовий час вирішив штучно створити показники своєї роботи, відповідно до ст.268 КУпАП заявив клопотання:

1. Про розгляд справи за участі адвоката з яким є діюча угода.

2. Про відкладення розгляду справи на будь-яку іншу дату з метою забезпечення участі адвоката та об`єктивного розгляду справи.

3. Перегляд відеозапису, зокрема відеозапису з реєстраторів поліцейського та авто, які б підтверджували викладені у оскаржуваній постанові обставини.

Проте, інспектор поліції жодним чином не аргументуючи своє рішення повідомив про відмову у задоволенні всіх клопотань Позивача, чим грубо порушив його законні та гарантовані Конституцією України права та інтереси. В подальшому інспектор поліції склав постанову та надав Позивачу її копію з якої взагалі неможливо встановити її зміст. Таким чином, під час розгляду справи і винесення оскаржуваної постанови, інспектор поліції протиправно позбавив Позивача наданих законом прав, передбачених ст. 268 КУпАП, (знайомитися з матеріалами справи; подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката), що є порушенням, як процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, так і конституційних прав (ст. 59 Конституції України - право на правову допомогу).

Отже, оскаржувана постанова винесена з порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах установлених цим Кодексом та іншими законами України. Відтак, Позивач обґрунтовано вважає, що правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП не скоїв, порушень правил дорожнього руху не допускав. З урахуванням вказаного, Позивач обґрунтовано вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,серії БАА № 084876 від 21.05.2022 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Ухвалою від 14.06.2022 року відкрито провадження по справі дміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Миколаївській області та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

01.02.2023 від Представника відповідача на єлекторону пошту суда надійшов відзив на позовну заяву в якій зазначив :

Щодо винесення постанови: 21.05.2022 близько 11 год. 10 хв. по автодорозі Т 15-14 в смт.Березанка в Миколаївській області. зупинено транспортний засіб Mercedes-Benz, реестраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1

Під час перевірці водія було виявлено, що водій, вказаного вище транспортного засобу позбавлений права керувати транспортним засобом відповідно до постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.06.2021 року справа № 487/3255/21.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаемно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність пгідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В зв`язку з чим, старшим інспектором СРПП ВП № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції було розглянуто адміністративну справу на місце вчинення адміністративного правопорушення та винесено постанову БАБ № 084876 від 21.05.2022 відносно ОСОБА_1 за вчинення ним порушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто в межах річного терміну позбавлення його права керування транспортними засобами.

У зв`язку з веденням. Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 «Про введения военного стану», який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-13 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення военного стану в Україні", воєнного стану на території України право на проведення перевірки документів осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму военного стану, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1456 від 29.12.2021

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках визначених законом здійснює провадження у справах про адміністративне правопорушення, приймає рішення щодо застосування адміністративних стягнень та забезпечує їx виконання

Фактично ОСОБА_1 було зупинено під час дії воєнного стану працівником поліції, під час несення служби для забезпечення заходів правового режиму военного стану на території України.

Щодо порушення права на захист:

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особі зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення е: своечасне, всебічне, повне і об`ективне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В своїй позовній заяві Позивач стверджує, що відповідачем, всупереч Конституції України було порушене право на захист.

Однак, Законом не визначена обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і Позивач не обгрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

Представник Відповідача просить суд відмовити у задоволені позову.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, у Постанові про адміністративне правопорушення БАА № 084876 від 21.05.2022 року зазначено що ОСОБА_1 21 травня 2022 року о 11 год. 15 хв. в смт Березанка Миколаївського району Миколаївської області,біля блок-посту,ст інспектор СРПП Відділення поліції № 8 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області (Березанське ВП0 склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 084876 від 21.05.2022 року за ч.4 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно постанови Заводського районного суду м. Миколаєва, у справі № 487/3255/21від 11.06.2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». поліцейський мас право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або мас намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З огляду на викладене суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у інспектора права вимагати пред`явлення посвідчення водія для перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана в межах даної справи постанова серії БАБ № 084876 складена ст.інспектором СРПП Відділення поліції №8 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області (Березанське ВП) лейтинантом поліції 21.05.2022 у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 п. 2.1.а ПДР з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач стверджує, що за кермом транспортного засобу перебував не він, але виходячи з адміністративного позову та постанови свідки цього відсутні, при цьому позивач жодних заперечень при складанні постанови не виклав, більш того, навіть в позові не зазначає саме водія, який був за кермом. А , навпаки, позивач зазначає, що перемістив авто на вказане відповідачем місце та очікував водія цього авто, який десь пішов до родичів.Тобто ОСОБА_1 сам зазначає що керував транспортним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення передбаченого частиною другою,а саме керування транспортним засобом особою,яка немає права керування таким транспортним засобом або передача керування транспортним засобом особі,яка немає права керування таким транспортним засобом.

Наведені докази узгоджуються між собою,є належними та допустимими,підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні.При цьому жодні свідки чи сам водій який за словами позивача керував саме транспортним засобом не зазначені . Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується належними доказами, наявними в матеріалах справи, натомість твердження позивача не підтверджені жодними належними доказами та суд розцінює їх як спосіб уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд доходить висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 085876 від 21.05.2022, якою на позивача накладено штраф у розмірі 20 400 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 251 КУпАП, ст. 72, 73, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі, про скасування постанови серії БАБ № 085876 від 21.05.2022, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Пятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення суду складено 02 травня 2023 року.

Суддя Гуденко О.А