Справа № 607/5949/23
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2023 Справа №607/5949/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Крук А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУНП в Тернопільській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що інспектором СРПП Відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Березовецьким Ю. В. було винесено постанову серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у вигляді штрафу в сумі 1190,00 грн.

Відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. Відомості про вручення копії постанови позивачу відсутні.

Копія оскаржуваної постанови на місці зупинки ОСОБА_1 інспектором поліції не вручалася, її копія позивачу по факту не направлялася по місцю проживання та реєстрації. Відмітка про направлення рекомендованим листом за вих. №207 від 05 січня 2023 року не відповідає дійсності, оскільки по даний час на адресу ОСОБА_1 дана постанова не надходила, можливо через невірне зазначення населеного пункту. Згідно анкетних даних викладених в постанові, місця в якому проживає позивач Нижчі Лубянки Збаразької ОТГ, замість Вищі Лубянки Збаразької ОТГ.

Відповідно про існування спірного рішення ОСОБА_1 дізнався тільки після відкриття Збаразьким відділом ДВС виконавчого провадження № 71196926, а саме внаслідок моніторингу АСВП та реєстру боржників, де виявив відкрите виконавче провадження, в якому виступав боржником. Отримати копію постанови позивач зміг тільки під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 71196926, яке відбулося 24 березня 2023 року, що підтверджується копією заяви від 24 березня 2023 року, а тому з вказаної дати слід обраховувати об`єктивну можливість дізнатися про постанову та її оскаржити по суті.

З огляду на вищевикладені обставини, ОСОБА_1 просив суд поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 рокуяк такий що пропущений з поважних причин.

Щодо підстав оскарження, то позивач заперечує правопорушення за ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУПАП і вважає постанову безпідставною та винесеною із грубим порушенням його конституційних прав, оскільки ОСОБА_1 дотримувався Правил дорожнього руху (далі ПДР), в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Під час притягнення до адміністративної відповідальності, як вбачається з постанови, розгляд проводився формально і без дотримання норм законодавства і врахування обставин, які визначають склад адміністративних правопорушень за вищевказаними нормами КУпАП.

В якості доказів в оскаржуваній постанові, окрім відомостей викладених в ній самій, зазначено відео NC 200806 без зазначення технічного засобу на який було здійснено відеозапис.

Проте приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, вимог яких дотримано не було.

Вказані відеозаписи, за відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис, така фотофіксація чи відеозапис, згідно з вимогами ст. 74 КАС України, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2020 року по справі № 524/9716/16а.

Стосовно притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУПАП, за наслідком порушення п.п. 15.9. (г) ПДР.

За фабулою правопорушення позивач здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, з чим він не погоджується через відсутність як події так і складу адміністративного правопорушення. При цьому не вказано точне місце зупинки, а тільки зазначено вулиця Майдан Франка в м. Збараж.

ОСОБА_1 зазначає, що ним справді була здійснена зупинка на вулиці Майдан Франка з дотриманням вимог ПДР, але не так як зазначено у постанові, а на відстані дальше 10 м від краю пішохідного переходу, у місці, де не було жодних забороняючих знаків, а отже його транспортний засіб не створював перешкод дорожньому руху і не порушував п.п. 15.9. (г) ПДР. Крім цього, інспектор поліції не проводив жодних замірів на місці вчинення правопорушення. Потреба зупинки, яка була здійснена в належному місці, була в тому, що необхідно було висадити пасажира.

Стосовно притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУПАП. за наслідком порушення п.п. 9.9. (б) ПДР.

За фабулою правопорушення ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу «не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п.п. 9.9. (б) ПДР», з чим позивач не погоджується через відсутність як події так і складу адміністративного правопорушення.

За п.п. 9.9. (б) ПДР аварійна світлова сигналізація має бути увімкнена у випадку зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

За змістом обставин викладених в оскаржуваній постанові, з огляду на вказівку на здійснення самостійної зупинки, що спричинило його притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, виключається зупинка водія на вимогу поліцейського, а оскільки подія мала місце у світлу пору доби, то виключається випадок засліплення водія світлом фар.

Відтак, повністю були відсутні підстави для застосування положень п.п. 9.9. (б) ПДР і як наслідок притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУПАП. Також ця норма передбачає відповідальність за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Зупинка транспортного засобу, в тому числі і на вимогу інспектора поліції, не свідчить про початок руху чи зміну його напрямку.

Стосовно притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 1213 КУПАП. за наслідком порушення п.п. 2.9. (в) ПДР.

За фабулою правопорушення вказано було, що «номерні знаки закриті іншим предметом, а саме сіткою, чим порушив п.п. 2.9. (в) ПДР, з чим ОСОБА_1 не погоджується через відсутність як події так і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 ст. 1213 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим Іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквеночислову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Номерні знаки повинні відповідати ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування». Цей стандарт установлює типи та основні розміри, вимоги до інформаційного змісту, правила застосування номерних знаків

Перед початком руху позивач переконався, що номерні знаки відповідають даному стандарту, нічим не прикриваються і вільно проглядаються. Відтак відсутні були підстави вважати, що дані номерні знаки не відповідають цим вимогам, закриті сторонніми предметами, в тому числі сіткою, що є порушенням п.п. 2.9. (в) ПДР і відповідно утворює склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1213 КУпАП.

Відтак, відсутній подія і склад адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП. Сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

З наведених вище підстав позивач просив поновити строк на оскарження постанови серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 гривень скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді від 04 квітня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

17 квітня 2023 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву від ГУНП в Тернопільській області, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що 05 січня 2023 року ОСОБА_1 керував ТЗ Peugeot 207 ДНЗ НОМЕР_1 у якого на номерний знак закритий іншим предметом, що унеможливлювало роздивитися його символи, також під час зупинки не увімкнув аварійної світлої сигналізації чим порушив п. 2.9 «в», 9.9 «б» ПДР України.

Поліцейським СПП ВП № 2 (м. Бучач) інспектор поліції Яремко М. Б. ГУНП в Тернопільській області було виявлено дане порушення ПДР та винесено на позивача постанову серії БАД № 216122 від 14 березня 2023 року за ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 125 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 1190 грн.

До матеріалів справи долучаються відео матеріали на диску DVDR.

Долучений відповідачем в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачеві його права, як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Згідно ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

При винесенні постанови позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності.

Також позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП, отже скарг на винесення постанови не було.

Відтак, представник ГУНП в Тернопільські області просив суд відмовити у задоволенні позову через його безпідставність; в зв`язку з зайнятістю по службі, справу слухати у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області; про прийняте рішення повідомити у встановлений законом термін на нашу поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник,адвокат Шевчук В. В. в судове засідання не з`явилися. 28 квітня 2023 року адвокат Шевчук В. В. звернувся до суду із письмовою заявою в якій клопотав про розгляд справи № 607/5949/23 без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі у зв`язку із зайнятістю по службі.

У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що він 05 січня 2023 року о 13 год. 00 хв. в м. Збаражі по вул. Майдан Франка керував автомобілем PEUGEOT 207, д.н.з. НОМЕР_2 , порушив правила зупинки, здійснив зупинку ТЗ ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.п. 15.9. (г), при перевірці було виявлено, що передній та задній номерні знаки, закриті іншими предметами, а саме сіткою, чим порушив п.п. 2.9. (в), також водій не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.п. 9.9. (б) ПДР України, скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП. Працівником поліції застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190,00 грн. Інформація про докази фіксації правопорушення у п. 7 спірної постанови відео NC 200806.

Відомості про вручення спірної постанови позивачу у її змісті відсутні, як і будьякі дані про те, що ця постанова надсилалася ОСОБА_1 поштовим відправленням та була йому вручена або ж повернута відправнику з певних причин.

06 березня 2023 року головним державним виконавцем Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар О. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71196926 з виконання постанови № БАД215283 від 05 січня 2023 року, боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем держава.

24 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до вказаного відділу державної виконавчої служби із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 71196926 та отримання копії постанови БАД 215283 від 05 січня 2023 року.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить поновити строк на її оскарження, скасувати спірне рішення, а провадження у справі закрити.

Щодо заяви позивача про поновлення строку на оскарження постанови, то суд виходить з наступного.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені ст. 289 КУпАП.

Відповідно до указаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною другою статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач оскаржувану постанову в день її прийняття на місці не отримував. Інформація про її надіслання поштовим відправленням при матеріалах справи відсутня, а доводи позивача про те, що відмітка про направлення спірної постанови рекомендованим листом за вих. №207 від 05 січня 2023 року не відповідає дійсності через невірне зазначення населеного пункту, де проживає ОСОБА_1 , представником відповідача не спростована жодними доказами.

Отож, причини пропуску позивачем встановленого законом процесуального строку є поважними, а тому суд доходить до переконання, що ОСОБА_1 слід поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року.

Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку суд взяв до уваги позицію Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (пункт 52), де зазначено, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо позовних вимог по суті, то суд їх вважає підставним та таким, що підлягають до задоволення.

Так, частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною першою ст. 1213 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквеночислову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно п. 2.9.в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 15.9.г) ПДР України, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Пунктом 9.9.б) ПДР України передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будьякого доказу, якто наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Оглядом матеріалів диску, наданого суду представником відповідача, встановлено наявність одного відеозапису 00000__0004В, який розпочинається о 14:05:57 05 січня 2023 року, тобто у часі, який є відмінним від часу, який зазначено у спірній постанові, а саме 13 год. 00 хв., де зафіксовано зупинку автомобіля PEUGEOT 207, д.н.з. НОМЕР_2 , номерний знак транспортного засобу чітко читається. Водночас присутність металічної сітки жодним чином не впливає на змогу чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м (постанова Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі №161/7041/17).

Транспортний засіб під керуванням позивача не був зупинений на вимогу працівників поліції, а тому підстав вмикати аварійну світлову сигналізацію у ОСОБА_1 не було, як і не було підстав кваліфікувати дії позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зміст відеозапису містить відомості про те, що позивач зупинився на керованому ним транспортному засобі перед нерегульованим пішохідним переходом, однак належним доказом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля ближче 10 м від пішохідного переходу (постанови Верховного суду від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16а, від 18 липня 2019 року у справі № 216/5226/16а(2а/216/33/17).

Відтак, будьяких належних доказів, зокрема відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала під час виявлення адміністративного правопорушення у дату та час вказані у спірній постанові, результатів замірів, які б свідчили про порушення позивачем ПДР України, відповідачем суду не надано, у матеріалах справи як доказ наявна тільки постанова, яка є предметом оскарження.

Отож, з огляду на зміст спірної постанови та наданий представником диск з відеоматеріалами, зміст яких описано вище, судом не встановлено, що ОСОБА_1 вчинив інкриміновані йому адміністративні правопорушення ПДР України, за які передбачена відповідальність ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

Твердження сторони відповідача про те, що під час винесення постанови позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, згідно вказаної статті особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно статті 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16а).

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у даній адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано до суду належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, доказів вчинення позивачем відповідних адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини ОСОБА_1 у вчинених адміністративних правопорушеннях, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За наведених вище обставин, суд доходить до переконання, що позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАД № 215283 від 05 січня 2023 року, слід задовольнити шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, із відповідача ГУНП в Тернопільській області на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 536,80 грн.

На підставі ст.ст. 9, 1213, 126, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 215283 від 05 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190,00 грн скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість вісімдесят), 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддя О.Герчаківська