Справа № 280/4659/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2023 року м. Дніпросправа № 280/4659/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року (суддя Мінаєва К.В., повний текст рішення складено 20.12.2022) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно з п. 7-1 ч. 1 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи на посаді лаборанта з 03.12.1990 по 30.04.2005 в Установі УЛ 314/19, перейменованої на Краснолуцьку виправну колонію управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області (№ 19) та період роботи на посаді лаборанта Запорізької міської медичної частини в період з 07.08.2018 по 30.06.2021 в філії ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області, та прийняти рішення про вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періодів роботи з 03.12.1990 по 30.04.2005 на посаді лаборанта у Краснолуцькій виправній колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області (№19) та з 07.08.2018 по 30.06.2021 на посаді лаборанта Запорізької міської медичної частини філії ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день їх призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи з 03.12.1990 по 30.04.2005 на посаді лаборанта у Краснолуцькій виправній колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області (№19) та з 07.08.2018 по 30.06.2021 на посаді лаборанта Запорізької міської медичної частини філії ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Зазначає, що посада, на якій працювала позивач у спірному періоді, не передбачена пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 24.05.2021 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Позивач 26.05.2021 звернулася до Пенсійного фонду України щодо нарахування та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день їх призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 24.06.2021 № 19197-17692/Т-03/8-2800/21 ПФУ повідомив, що переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, передбачені лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) в закладах і установах охорони здоров`я. Переліком закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 21.03.2013 № 499/5, передбачена медична частина установи виконання покарань. Водночас повідомлено, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окуповані території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відтак будь-який акт (рішення, документ), виданий зазначеними органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

На аналогічне звернення до УПФУ в Запорізькій області останній листом від 01.11.2021 повідомив позивачку, що період роботи в Краснолуцькій виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№ 19) з 03.12.1990 до спеціального стажу не зараховано, оскільки зазначена установа не передбачена Переліком № 909.

У відповідь на запит представника позивача відповідач також повідомив (лист від 16.12.2021 № 0800-0209-8/87022), що при страховому стажі 42 роки 0 місяців 29 днів, спеціальний стаж позивача, що дає право на вислугу років, складає 22 роки 3 місяці 7 днів. Стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки. Оскільки наказом Міністерства охорони здоров`я від 23.10.1991 № 146 посада лаборанта не передбачена, відсутні підстави зарахувати періоди роботи позивача з 03.12.1990 по 30.04.2005 та з 07.08.2018 по 30.06.2021 на цій посаді до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-»ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191, передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до Порядку № 909 включено лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри та посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад).

Записами трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що: з 03.12.1990 по 30.04.2005 позивач працювала на посаді лаборанта в Установі УЛ 314/19 (на підставі наказу ДДУПВП № 165 від 29.11.1999 перейменована на Краснолуцьку виправну колонію управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області (№ 19)); з 07.08.2018 по 30.06.2021 на посаді лаборанта Запорізької міської медичної частини філії ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області.

Наказом МОЗ України від 29.03.2002 № 117 запроваджено для застосування Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я», до якого включено, у тому числі, посаду лаборанта (медицина).

Також матеріали справи містять докази проходження позивачем у 2006, 2011, 2021 роках медичної атестації за спеціальністю «лабораторна справа», проходження у 2001 році підвищення кваліфікації по спеціалізації «клінічний лаборант», у 2006 році «фельдшер-лаборант», у 2011 році «клінічний лаборант», у 2016 році «клінічна діагностика».

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що періоди роботи позивача на посаді лаборанта в Установі УЛ 314/19 та на посаді лаборанта Запорізької міської медичної частини філії ЦОЗ ДКВС України в Запорізькій області підлягають зарахуванню до спеціального стажу в галузі охорони здоров`я.

Відтак вірним є висновок суду першої інстанції про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періодів роботи з 03.12.1990 по 30.04.2005 та з 07.08.2018 по 30.06.2021.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року в адміністративній справі № 280/4659/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 04 травня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 04 травня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова