Справа № 200/6676/20-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

за наслідками провадження за виключними обставинами

04 травня 2023 року Справа №200/6676/20-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Циганенка А.І., суддів Лазарєва В.В., Чучка В.М, за участі секретаря судового засідання Супрун Г.С., представника Офісу Генерального Профатило О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, прокуратура Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2023 року з використанням підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 , подала до суду заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами у якій просила скасувати рішення від 10 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовільнити позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, прокуратура Київської області про визнання протиправним та скасування рішення Другої кадрової комісії №252 від 09.04.2020 про неуспішне проходження прокурором відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Заява вмотивована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 01.03.2023 №1-p(II)/2023 встановлена неконституційність пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який був застосований судом при ухваленні рішення.

Офісом Генерального прокурора поданий відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому зазначено, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття указаного рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. Встановлена Конституційним судом неконституційність пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» жодним чином не впливає на права та обов`язки позивачки, оскільки в даному випадку позивачку взагалі не звільнено. Крім того, фактично відповідність вказаного пункту нормам Конституції України не було предметом розгляду у справі, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Прокуратурою Київської області пояснень щодо заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами не подано.

07 квітня 2023 року відкрито провадження за виключними обставинами, розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи 26 квітня 2023 року.

24 квітня 2023 року у зв`язку із відрядженням судді Циганенка А.І. розгляд справи відкладений на 04 травня 2023 року, вирішено розглянути справу колегією у складі трьох суддів.

ОСОБА_1 та представник прокуратури Київської області у судове засідання, призначене на 04 травня 2023 року, не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини 2 статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

У судовому засіданні, яке відбулося 04 травня 2023 року, представник Офісу Генерального прокурора Профатило О.П. надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиву на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про перегляд судового рішення та заперечення проти неї, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 проходила службу в органах прокуратури з 2008 року на різних посадах.

20 серпня 2018 року наказом Прокуратури Київської області №272-к ОСОБА_1 призначено прокурором відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області.

03 березня 2020 року за результатом проходження тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 набрала 90 балів.

03 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до голови Другої кадрової комісії із заявою про перегляд результату тестування та надання можливості перездати тестування.

06 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до голови Першої та Другої кадрових комісій із заявами повідомити про результати розгляду її заяви від 03 березня 2020 року.

09 квітня 2020 року відповідно до протоколу Другої кадрової комісії №5 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні нового дня для складання іспиту на загальні здібності і навички та ухвалено рішення про неуспішне проходження атестації.

09 квітня 2020 року Другою кадровою комісією Офісу Генерального прокурора прийнято рішення №252 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної програми, відповідно до якого ОСОБА_1 за результатом складення іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки набрала 90 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, у зв`язку з чим її не допущено до етапу проходження співбесіди. Зазначено, що ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію.

16 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, прокуратура Київської області про визнання протиправним та скасування рішення Другої кадрової комісії №252 від 09.04.2020 про неуспішне проходження прокурором відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

10 листопада 2020 року рішенням суду в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, прокуратура Київської області відмовлено.

08 грудня 2021 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року залишено без змін.

09 серпня 2022 року постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року залишені без змін.

01 березня 2023 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (щодо гарантій незалежності прокурора) №3-5/2022(9/22) Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р(ІІ)/2023.

02 березня 2023 року вказане рішення Конституційного Суду України оприлюднено на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України (https://ccu.gov.ua).

31 березня 2023 року з використанням підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

При постановленні ухвали суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Частиною 1 статті 361 КАС України установлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 6 статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Заявниця визначає підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення наявність виключної обставини, передбаченої пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України, а саме встановлену Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 у справі №№3-5/2022(9/22) визнано неконституційним пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, відповідно до якого «з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

У даній справі рішенням суду від 10 листопада 2020 року, яке просить переглянути заявниця у зв`язку з виключними обставинами, в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, прокуратура Київської області відмовлено.

Тобто, рішення суду від 10 листопада 2020 року, щодо перегляду якого за виключними обставинами звернулася ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно таке рішення не підлягає примусову виконанню, тому відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України не може переглядатися за виключними обставинами.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постановах від 21 грудня 2022 року у справі №140/2217/19 та від 19 лютого 2021 року у справі № 808/1628/18, та у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 квітня 2023 року у справі №140/11713/20.

Згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24.12.1997 №8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), вказав про те, що «частина 2 статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю».

У Рішенні від 30.09.2010 №20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України зазначив про те, що «незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».

Отже, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX від 19 вересня 2019 року, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Встановлена Конституційний Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення передовсім як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням у справі.

Також суд зауважує, що на теперішній час ОСОБА_1 не звільнена з органів прокуратури, трудові правовідносини з нею не припинені.

Предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, було визнання протиправним та скасування рішення Другої кадрової комісії №252 від 09.04.2020 про неуспішне проходження прокурором відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. ОСОБА_1 не заявляла вимог щодо незаконності її звільнення з посади в органі прокуратури.

Отже, встановлена неконституційність пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ у спірних правовідносинах не може бути застосована до заявниці в межах заявлених нею позовних вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За частиною 1 статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 2, 3, 33, 241, 242, 243, 248, 256, 294, 295, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами відмовити.

Залишити в силі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року.

Ухвала постановлена, складена та підписана в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу, 04 травня 2023 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.І. Циганенко

Судді В.В. Лазарєв

В.М. Чучко