Справа № 600/752/22-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/752/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Косменко Х.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Анфьорова К.С.,

представника відповідача Смутняка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 05.01.2022 №5-к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області поновити ОСОБА_1 з 07.01.2022 на посаді рівнозначній, яку він займав до звільнення, а саме посаді державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління, надання адміністративній послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати за час вимушеного прогулу з 07.01.2022 по день поновлення на роботі;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 24000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, яка була завдана шляхом перевищення службових повноважень при порушенні процедури звільнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з 02.08.2021 він займав посаду державного кадастрового реєстратора відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. 06.01.2022 позивача звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" на підставі наказу №5-к від 05.01.2022. При цьому, 22.11.2021 ОСОБА_1 було вручено попередження про вивільнення, а також запропоновано працевлаштування, зокрема, на посаді головного спеціаліста відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, проте дані посади, на думку позивача, не є рівнозначними займаній раніше посаді, тому він відмовився від неї та просив здійснити переведення на аналогічну посаду. Позивач зазначив, що станом на день його попередження про вивільнення в ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області була вакантна посада державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг, яка була рівнозначна займаній ним посаді, однак вона не була йому запропонована. В той же час цю посаду запропонували ОСОБА_2 , яка перебувала на посаді начальника відділу №5 так як її посада підлягала скороченню. Позивач вважає, що він мав переважне право на працевлаштування на вакантну посаду державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг, а тому його звільнення відбулось протиправно та з порушенням процедури звільнення.

Відповідач заперечував проти позову та у відзиві зазначив, що у зв`язку із скороченням посади державної служби, внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області 22.11.2021 позивача попереджено про скорочення посади державного кадастрового реєстратора відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та запропоновано працевлаштування на посаді головного спеціаліста відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. На переконання відповідача вказані посади є рівнозначними. 22.11.2021 позивач отримав попередження про вивільнення та засвідчив в ньому свою згоду про переведення на запропоновану посаду, однак 13.12.2021 р. відмовився від запропонованої посади та звернувся із пропозицією переведення його на посаду кадастрового реєстратора. Відповідач вказує, що листом від 17.12.2021 р. позивачу було запропоновано перелік інших вакантних посад, серед яких була посада державного кадастрового реєстратора відділу №2 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Водночас, позивач відмовився від запропонованої посади з пропозицією переведення його на посаду державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Листом від 23.12.2021 р. позивачу було запропоновано позивачу перелік інших вакантних посад, серед яких наявні 2 посади державного реєстратора відділу №2, однак позивач не надав згоду на переведення на запропоновані посади. Відповідач також вказав, що трудовий стаж позивача становить 20 років 2 місяці 22 дні, з яких більшість на посаді головного спеціаліста та лише 2 місяці 29 днів на посаді кадастрового реєстратора. Таким чином відповідач вказує, що звільнення позивача відбулось правомірно та відповідно до встановленої вимогами чинного законодавства процедурою, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Рух справи у суді

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 р., у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди, - відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2022 р., змінено мотивувальну частину рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25.01.2023 р. рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 р. та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2022 р. скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Згідно проведеного повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Чернівецького окружного адміністративного суду, справу №600/752/22-а передано на розгляд головуючому судді Брезіній Т.М.

Ухвалою суду від 07.02.2023 р. адміністративну справу №600/752/22-а, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди, прийнято на новий розгляд до свого провадження. Справу призначено до спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 20.02.2023 року.

Також, ухвалою суду від 07.02.2022 р. витребувано у Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області додаткову інформацію та докази щодо реорганізації відділу № 5 Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

16.02.2023 р. до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Крім того, 16.02.2023 р. представник позивача подав до суду клопотання про виклик в судове засідання спеціаліста з економічних та трудових питань для надання роз`яснень з певних питань.

Ухвалою суду від 17.02.2023 р. клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження по адміністративній справі № 600/752/22-а задоволено, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 20.02.2023 року.

У підготовче засідання 20.02.2023 р. з`явились усі учасники справи. Судом розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача від 16.02.2023 р. про виклик в судове засідання спеціаліста за безпідставністю. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 06.03.2023 року.

27.02.2023 р. до суду надійшла заява від представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 28.02.2023 р. клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Судове засідання 06.03.2023 р. не відбулось, у зв`язку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи призначено на 27.03.2023 року.

В судове засідання 27.03.2023 з`явились позивач та представник відповідача. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.03.2023 р. для забезпечення участі в судовому засіданні представника позивача.

У підготовче судове засідання 27.03.2023 р. з`явились усі учасники справи. За результатами підготовчого засідання судом усною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.04.2023 року.

Судове засідання 10.04.2023 р. не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді на тижневій підготовці для суддів. Розгляд справи призначено на 17.04.2023 року.

В судове засідання 17.04.2023 р. з`явились усі учасники справи. В судовому засідання оголошено перерву перед судовими дебатами до 21.04.2023 року.

В судове засідання 21.04.2023 р. з`явились усі учасники справи. За результатами розгляду справи по суті позивач та представник позивача підтримали заявлений позов, в той час як представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Матеріали справи містять паспорт громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 11.03.1998 Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області. (том 1 а.с. 5).

Згідно з відомостями про роботу з Трудової книжки НОМЕР_1 від 16.07.2001 позивач працював на наступних посадах: з 13.10.2015 по 31.05.2016 - головний спеціаліст сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Заставнівському районі Чернівецької області; з 13.01.2017 по 01.08.2021 - головний спеціаліст Відділу у Заставнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області; з 02.08.2021 по 06.01.2022 - державний кадастровий реєстратор відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Присягу державного службовця позивач прийняв 16.07.2001 року. (том 1 а.с. 6-10).

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 13.01.2017 р. №16-к призначено ОСОБА_1 з 13.01.2017 р. в порядку переведення на посаду головного спеціаліста Відділу Держгеокадастру у Заставнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. (том 1 а.с. 60).

15.06.2021 р. наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області введено в дію структури та штатного розпису Держгеокадастру, де містять відомості, що у відділі №5 чисельність працівників складала - 6 чоловік, серед яких: начальник відділу - 1; державний кадастровий реєстратор - 3; головний спеціаліст - 2. (том 3 а.с. 67-75).

24.06.2021 р. позивача попереджено про вивільнення у зв`язку із скороченням посади головного спеціаліста відділу у Заставнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та запропоновано працевлаштування на посаді державного кадастрового реєстратора відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Крім того, 24.06.2021 р. позивач подав заяву на переведення із займаної посади на посаду державного кадастрового реєстратора відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. (том 1 а.с. 61-62).

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 30.07.2021 р. №203-к переведено з 02.08.2021 р. зі збереженням присвоєних рангів та встановлення надбавок за вислугу років, зокрема, ОСОБА_1 , з посади головного спеціаліста відділу у Заставнівському районі на посаду державного кадастрового реєстратора відділу №5 управління у Чернівецькому районі. (том 1 а.с. 42, 63).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №290-к від 01.11.2021 "Про введення дію структури та штатного розпису" введено в дію 01.11.2021 структуру та штатний розпис Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Так, у Чернівецькому районі утворено, зокрема 3 відділи державного контролю за використанням та охороною земель в яких чисельність працівників складала - 5 чоловік у кожному відділі. (том 1 а.с. 40-41, том 3 а.с. 76-78).

22.11.2021 позивачу вручено Попередження про вивільнення, яким попереджено про те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" посаду державного кадастрового реєстратора відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області буде скорочено. Також позивачу запропоновано посаду головного спеціаліста відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. (том 1 а.с. 64).

Водночас, 22.11.2021 р. позивач, у зв`язку із скороченням посади державного кадастрового реєстратора відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, звернувся до відповідача із заявою про надання штатного розпису для ознайомлення. (том 1 а.с. 65).

На викання заяви позивача від 22.11.2021 р. відповідачем надано витяг зі штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на 2021 рік в якому вказано 15 штатних посад державного кадастрового реєстратора у відділі №3. (том 1 а.с. 66-67).

13.12.2021 позивач звернувся до начальника Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою в якій повідомив, що не згідний з пропозицією працевлаштування на посаді головного спеціаліста відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, оскільки бажає займати рівнозначну посаду - кадастрового реєстратора. Враховуючи наведене просив перевести його на посаду кадастрового реєстратора (том 1 а.с. 68).

У відповідь на заяву від 13.12.2021, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області листом від 17.12.2021 №2242/1/3-21-0.6 "Щодо розгляду звернення заяви" повідомило позивача, що посада державного кадастрового реєстратора (яку позивач займає) та посада головного спеціаліста (яку позивачу запропоновано) належить до категорії В1, тобто є рівнозначними. Також позивачу запропоновано переведення на інші посади, згідно з переліком (12 посад головного спеціаліста та 1 посада державного кадастрового реєстратора). Повідомлено, що посада державного кадастрового реєстратора, на якій позивач наполягає, тимчасово вакантна (на період перебування у відпустці по догляду за дитиною) у відділі №2 управління надання адміністративних послуг. Відповідач просив позивача про своє рішення щодо надання згоди на переведення або відмови повідомити у письмовій формі до 22.12.2021 (том 1 а.с. 69-70).

Також, 21.12.2021 позивач звернувся до начальника Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявами в яких повідомив, що йому незаконно відмовлено в переведенні на посаду державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг, а тому він не надає згоди на переведення на посаду головного спеціаліста ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області. Позивач запропонував перевести його на посаду державного реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області з 22.12.2021. Також просив надати належним чином засвідчені копії структури і штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. (том 1 а.с. 71-73).

У відповідь на заяву від 21.12.2021, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області листом від 23.12.2021 №2325/3-21-0.6 повторно надало позивачу перелік вакантних посад, рівнозначних займаній позивачем посаді державного кадастрового реєстратора відділу №5 управління у Чернівецькому районі та на які позивач може бути переведений у зв`язку із зміною структури та штатного розпису (12 посад головного спеціаліста, 1 посада державного кадастрового реєстратора, 1 посада державного кадастрового реєстратора (на період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку основного працівника)). Відповідач просив позивача про своє рішення щодо надання згоди на одну із запропонованих посад або відмову повідомити у письмовій формі до 09:00 год. 28.12.2021 та надіславши його копію на електронну адресу Головного управління (том 1 а.с. 74).

Матеріали справи містять доповідну записку від 05.01.2022 р. Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 04.01.2022 р. з 08:00 до 13:00 та 05.01.2022 р. з 9:30 до 15:40 без попереджень. (том 1 а.с. 78).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 05.01.2022 №5-к "Про звільнення ОСОБА_1 " звільнено 06.01.2022 ОСОБА_1 з посади державного кадастрового реєстратора відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" (том 1 а.с. 11, 77).

06.01.2022 р. позивач подав до відповідача заяву, в якій повідомив, що 04.01.2022 р. був тимчасово відсутній на робочому місці у зв`язку із проходженням медичного огляду. (том 1 а.с. 79).

Крім того, 06.01.2022 р. відповідачем складено акт про ознайомлення позивача з наказом про його звільнення від 05.01.2022 №5-к. (том 1 а.с. 80).

Відповідно до розрахунку середнього заробітку №9-24-0.7-638/2-22 від 28.04.2022 наданого Головним управління Держгеокадастру у Чернівецькій області середньоденна заробітна плата позивача становила 489,46 грн (том 1 а.с. 92-93).

В матеріалах справи також міститься акт Управління Держпраці у Чернівецькій області від 02.02.2022 №ЧВ-133/22/179/АВ, складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо додержання Головним управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вимог законодавства у сфері праці за зверненням ОСОБА_1 від 28.12.2021. За результатами проведеного заходу державного нагляду не виявлено порушень вимог законодавства при скороченні чисельності чи штату працівників (том 1 а.с. 81-84).

Матеріали справи містять протокол засідання №189 від 19.09.2019 р. кваліфікаційної комісії про складання кваліфікаційного іспиту для працівників територіальних органів Держгеокадастру, які здійснюватимуть розгляд та погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, вказано ОСОБА_1 (а.с. 43-45).

Також матеріали справи містять дипломи ОСОБА_1 про здобуття кваліфікації техніка-землевпорядника, бакалавра та магістра у сфері землевпорядкування та кадастру. (а.с. 46-48).

Матеріали справи містять розрахунок стажу ОСОБА_1 , зокрема, за періоди роботи: на посаді спеціаліста землевпорядника з 16.07.2021 р. по 30.10.2021 р. (3 м. 14 дн.), з 26.05.2003 р. - 11.11.2007 р. (4 р. 5 м. 15 дн.); провідний спеціаліст юрисконсульт з 12.11.2007 р. - 22.11.2010 р. (3 р. 10 дн.); головний спеціаліст з 23.11.2010 р. - 01.08.2021 р. (10 р. 8 м. 8 дн.); державний кадастровий реєстратор з 02.08.2021 р. - 01.11.2021 р. (2 м. 29 дн). Загальний стаж 20 р. 2 м. 22 дн. Безперервний стаж 18 р. 5 м. 2 дн. (том 3 а.с. 5-6)

Крім того, матеріали справи містять розрахунок стажу ОСОБА_2 та копію трудової книжки, які містять інформацію про стаж роботи, зокрема, за періоди роботи: на посаді завідувача сектору кадастру з 26.11.2005 р. - 14.11.2010 р. (4 р. 11 м. 18 дн); на посаді завідувач сектору державного земельного кадастру з 12.12.2012 р. - 08.02.2013 р. (1 м. 26 дн.); на посаді заступника начальника відділу держгеокадастру з 11.02.2013 р. - 20.03.2017 р. (4 р. 1 м. 9 дн.); на посаді начальника відділу держгеокадастру з 21.03.2017 р. - 30.11.2021 р. (4 р. 8 м. 9 дн.) Загальний стаж 25 р. 6 м. 15 дн. Безперервний стаж 8 р. 11 м. 14 дн. Матеріали справи містять диплом спеціаліста ОСОБА_2 за кваліфікацією інженера з землевпорядкування та кадастру. (том 3 а.с. 20-30, 32)

Також матеріали справи містять документи щодо обрахунку стажу, копія трудової книжки та дипломи здобуття вищої освіти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (том 3 а.с. 7-19, 33-34)

До матеріалів справи додано попередження Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про вивільнення працівників відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, серед яких є ОСОБА_2 - начальника відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області із запропонованою посадою державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, яка надала згоду на переведення 22.11.2021 р. (том а.с 43-48).

До матеріалів справи позивачем надано подяки та заохочення за період роботи в управлінні Держгеокадастру. Також надано рішення Чуньківської сільської ради від 17.08.2017 р. №18 про призначення позивача піклувальником за громадянкою ОСОБА_5 та довідку Кадубовецької сільської ради про те, що позивач проживає разом з бабусею ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 . (том 3 а.с. 119-123).

Під час судового розгляду досліджено оригінал особової справи ОСОБА_1 - головного спеціаліста Відділу у Заставнівському районі, розпочатої 13.01.2016 р. по 06.01.2022 р.

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (Закон №889-VIII).

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 3 Закону №889-VIII, державною службою є публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець є громадянином України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

За текстом ч.1 ст. 4 Закону № 889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: 1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; 3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону; 4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові; 7) забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження; 10) стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом №889-VIII (редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" №117-IX від 19.09.2019 (далі - Закон №117-IX), чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та в частині, що не врегульовано спеціальним законодавством, КЗпП України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Згідно з ч. 3 ст. 87 Закону №889-VII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Відповідно до положень ст.42 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Постановою Верховного Суду від 25.01.2023 р. рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 р. та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2022 р. по цій справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Згідно ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

З огляду на це, суд враховує правові висновки Верховного Суду, зроблені у постанові від 25.01.2023 р. у справі №600/752/22-а. Верховний Суд, зокрема зазначив, що у постанові від 11 липня 2018 року у справі №816/1232/17 Верховний Суд висловився щодо того, яким чином роботодавець може визначити хто з працівників має право на переважне залишення на роботі. Суд касаційної інстанції у цьому зв`язку наголосив також на необхідності дотримуватися відповідних положень КЗпП України (стаття 42) при звільненні працівників з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII. Також Верховний Суд вказав, що постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №816/1232/17 може слугувати прикладом правозастосування в контексті спірних правовідносин.

Отож у цій постанові Верховний Суд зазначив, зокрема, таке: " при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати в тому числі і наявність дисциплінарного стягнення.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення".

15.06.2021 р. наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області введено в дію структуру та штатний розпис Держгеокадастру, де містяться відомості, що у відділі №5, яке розташоване у м. Заставна, чисельність працівників складала - 6 чоловік, серед яких: начальник відділу - 1; державний кадастровий реєстратор - 3; головний спеціаліст - 2.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №290-к від 01.11.2021 "Про введення дію структури та штатного розпису" введено в дію 01.11.2021 структуру та штатний розпис Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Так, у Чернівецькому районі утворено, зокрема 3 відділи державного контролю за використанням та охороною земель в яких чисельність працівників складала - 5 чоловік у кожному відділі.

При цьому, судом встановлено, що внаслідок затвердження 01.11.2021 р. нової структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області у відділі №3, який розташований у м. Заставна та який був утворений взамін відділу №5, посад державного кадастрового реєстратора залишилось 3, посад головного спеціаліста - 2, а посада начальника відділу №5 скорочена. Фактичну кількість посад відділу № 5 зменшено з 6 до 5 посад відділу № 3. При цьому, посади державного кадастрового реєстратора у новому штаті було передбачені 3 одиниці як і до реорганізації.

Отже, судом встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області наказом від 01.11.2021 року № 290-к ввело в дію з 01.11.2021 року нову структуру та штатний розпис, у зв`язку з чим позивачеві, який працював на посаді державного кадастрового реєстратора відділу № 5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, вручили 22.11.2021 року попередження про звільнення.

Водночас, як вбачається згідно наявних в матеріалах справи попередження Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про вивільнення працівників відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, посаду державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області було запропоновано начальнику відділу №5 управління у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області - ОСОБА_2 . В той час як, позивачу було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Отже, відповідач під час вирішення переважного права для призначення на посаду державного кадастрового реєстратора у відділі №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області надав перевагу ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

Суд не погоджується із доводами представника відповідача щодо того, що з оригіналу повідомлення про наступне вивільнення від 22.11.2021 року вбачається що позивач погодився на переведення на посаду головного спеціаліста відділу №3 управління надання адміністративних послуг. У вказаному повідомленні міститься графа: "на переведення на запропоновану посаду згоден" поруч із якою є дата 22.11.2021 року і підпис ОСОБА_1 . Однак суд не приймає вказані доводи представника відповідача з огляду на те, що зміст даного документу - це попередження про вивільнення і у випадку погодження на переведення працівник має подати заяву про призначення його на запропоновану посаду, чого позивач не зробив. А навпаки 13.12.2021 року позивач звернувся до начальника Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області і повідомив, що не згідний з пропозицією працевлаштування на посаді головного спеціаліста відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, оскільки бажає займати рівнозначну посаду - кадастрового реєстратора. (том 1 а.с. 68).

Щодо кваліфікації працівників, які могли претендували на одну посаду, судом встановлено, що позивач здобув кваліфікацію магістра у сфері землевпорядкування та кадастру, ОСОБА_2 мала кваліфікацію спеціаліста за кваліфікацією інженера з землевпорядкування та кадастру. Суд вважає слушними доводи представника відповідача щодо того, що відповідно до п.2 розділу ХV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про вищу освіту" вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) після набрання чинності цим Законом прирівнюється до вищої освіти рівня магістра. Цей Закон № 1556-VII набрав чинності 01.07.2014 року і на час вирішення питання щодо кваліфікації працівників їх дипломи були прирівняні. Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при однаковій кваліфікації працівників слід було врахувати відомості про підвищення кваліфікації. З огляду на це, позивач 19.09.2019 року склав іспит для працівників територіальних органів Держгеокадастру у Чернівецькі області, які здійснюють розгляд та погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки. (т.1 а.с. 43-45). Відомостей щодо підвищення кваліфікації інших працівників цього відділу до переведення в матеріалах справи відсутні.

Згідно аналізу розрахунку стажу ОСОБА_1 встановлено періоди роботи позивача: на посаді спеціаліста землевпорядника з 16.07.2021 р. по 30.10.2021 р. (3 м. 14 дн.), з 26.05.2003 р. - 11.11.2007 р. (4 р. 5 м. 15 дн.); провідний спеціаліст юрисконсульт з 12.11.2007 р. - 22.11.2010 р. (3 р. 10 дн.); головний спеціаліст з 23.11.2010 р. - 01.08.2021 р. (10 р. 8 м. 8 дн.); державний кадастровий реєстратор з 02.08.2021 р. - 01.11.2021 р. (2 м. 29 дн). Загальний стаж 20 р. 2 м. 22 дн. Безперервний стаж 18 р. 5 м. 2 дн.

Відповідно до аналізу розрахунку стажу ОСОБА_2 та копії трудової книжки, які містять інформацію про стаж роботи, суд встановив періоди роботи вказаної особи: на посаді завідувача сектору кадастру з 26.11.2005 р. - 14.11.2010 р. (4 р. 11 м. 18 дн); на посаді завідувач сектору державного земельного кадастру з 12.12.2012 р. - 08.02.2013 р. (1 м. 26 дн.); на посаді заступника начальника відділу держгеокадастру з 11.02.2013 р. - 20.03.2017 р. (4 р. 1 м. 9 дн.); на посаді начальника відділу держгеокадастру з 21.03.2017 р. - 30.11.2021 р. (4 р. 8 м. 9 дн.) Загальний стаж 25 р. 6 м.15 дн. Безперервний стаж 8 р. 11 м. 14 дн.

На підставі загального аналізу вказаних розрахунків стажу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , попри більший загальний трудовий стаж ОСОБА_2 , позивач пропрацював на посаді державного кадастрового реєстратора з 02.08.2021 р. - 01.11.2021 р. (2 м. 29 дн), в той час як ОСОБА_2 жодного дня. Тобто у позивача були спеціальні навички роботи за цією посадою.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 42 КЗпП України роботодавець при однакових кваліфікаційних вимогах працівників має врахувати переважне право працівника з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Судом встановлено, що ця обставин не була досліджена і врахована відповідачем під час вирішення питання про переважне залишення на роботі, оскільки у позивача безперервний стаж в установі становив 18 р. 5 м. 2 дн., у працівника ОСОБА_2 , якому була запропонована посада державного кадастрового реєстратора у відділі №3, безперервний стаж в установі складав 8 р. 11 м. 14 дн. Суд не приймає доводи представника відповідача, що при вирішенні переважного права брався до уваги загальний трудовий стаж, оскільки враховуватись має саме безперервний трудовий стаж.

Судом встановлено, що станом на 21.11.2021 року у відділі № 3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вакантними були 3 посади державних кадастрових реєстраторів. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 26.11.2021 року № 334-к "Про переведення державних службовців відділу №5 управління у Чернівецькому районі" переведено на посади державних кадастрових реєстраторів відділу №3 управління надання адміністративних послуг ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (з посад державних кадастрових реєстраторів відділу № 5 ) та ОСОБА_2 (з посади начальника відділу № 5). Тобто у відділі № 3 (територіально м. Заставна), як і у відділі № 5 (територіально м. Заставна) до реорганізації за штатним розписом було передбачено 3 посади державних кадастрових реєстраторів, скороченню підлягала лише посада начальника відділу №5. Таким чином, на 3 посади кадастрових реєстраторів претендувало 4 працівники, з них 3 працювали кадастровими реєстраторами, один не працював.

Вказані посади були запропоновані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які займали посади державних кадастрових реєстраторів у відділі № 5 та ОСОБА_2 , яка займала посаду начальника відділу № 5 і не мала досвіду роботи кадастровим реєстратором. Натомість позивачу, який мав довід роботи кадастровим реєстратором на час попередження про вивільнення 2 місяці 29 днів запропоновано посаду головного спеціаліста відділу №3.

Також відповідно до п.2 ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком. Позивач у заяві від 13.12.2021 повідомив відповідача, що не згідний з пропозицією працевлаштування на посаді головного спеціаліста відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, оскільки бажає займати рівнозначну посаду - кадастрового реєстратора та повідомив відповідача про переважне право залишення на роботі, оскільки має на утриманні двох осіб мати ОСОБА_6 і бабусю ОСОБА_7 та те, що бабуся перебуває під його опікою і потребує постійного догляду. (том 1 а.с. 68).

Зазначене підтверджується рішенням Чуньківської сільської ради від 17.08.2017 р. №18 про призначення позивача піклувальником за громадянкою ОСОБА_5 та довідку Кадубовецької сільської ради про те, що позивач проживає разом з бабусею ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 . (том 3 а.с. 119-123). Судом встановлено, що позивач не подавав разом із заявою вказані документи відповідачу, однак повідомив про ці обставини і відповідач міг їх врахувати.

Крім того, суд не може погодитись з доводами відповідача, що посада державного кадастрового реєстратора та посада головного спеціаліста є рівнозначними, оскільки обсяг повноважень та функцій, які виконує кадастровий реєстратор та головний спеціаліст є різними за характером та обсягом виконуваної роботи та не можуть вважитись рівнозначними, хоч і належать до під категорії «В1» категорії «В». Також суд не приймає доводи відповідача, що позивачу правомірно запропоновано посаду головного спеціаліста, так як останній більше трудового періоду займав посаду головного спеціаліста, оскільки суд встановив, що на момент звільнення позивача він займав посаду саме кадастрового реєстратора, а тому і пропонувати відповідач в першу чергу повинен був рівнозначну вакантну посаду кадастрового реєстратора, і лише за відсутності такої посади міг запропонувати іншу посаду.

Посилання відповідача на те, що в акті позапланового заходу державного нагляду від 02.02.2022 №ЧВ-133/22//179/АВ Управління Держпраці у Чернівецькій області прийшло до висновку, що скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області ОСОБА_1 проведено у відповідності до вимог Закону України "Про державну службу", суд ставиться критично, оскільки Управління Держпраці у Чернівецькій області не досліджувало докази, що були подані до суду та не надавало оцінку кваліфікації та продуктивності працівників, переважного права працівників на залишення на роботі.

Суд також зазначає, що відповідач вибірково підійшов до процедури вивільнення працівників, пропонуючи новоутворені вакансії одним службовцям та утримуючись від такого пропонування іншим. Вибірковий підхід суперечитиме одному із принципів здійснення державної служби, про який йдеться у п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону від 10 грудня 2015 року №889-VIII, в силу якого: "державна служба здійснюється з дотриманням принципу забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження".

Таким чином вказані обставини та надані суду докази, в тому числі документи про підвищення кваліфікації за час роботи в Держгеокадастрі, а також встановлені обставини догляду позивачем (піклування) за літньою особою ОСОБА_5 , дають підстави для висновків, що позивач мав переважне право на працевлаштування на посаду державного кадастрового реєстратора у відділі №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Однак, відповідачем не було запропоновано позивачу вказану (рівнозначну) посаду у відділі №3, яка відповідає раніше займаній посаді у цьому територіальному відділі, який розташований у м. Заставна, його кваліфікації, безперервного досвіду трудової діяльності працівника, що призвело до незаконного звільнення позивача.

На підставі вказаного суд вважає незаконним звільнення ОСОБА_1 та наявність підстав для скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 05.01.2022 №5-к. При цьому, оскільки посада позивача з якої він був звільнений наразі ліквідована, суд вважає правомірними вимоги позивача про поновлення його на рівнозначній посаді, яку він займав до звільнення, а саме посаді державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління, надання адміністративній послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність звільнення позивача, водночас позивачем наведено обґрунтовані доводи для задоволення позовних вимог.

З вказаних підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

При цьому, згідно з п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

В матеріалах справи міститься розрахунок середнього заробітку №9-24-0.7-638/2-22 від 28.04.2022 наданого Головним управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, відповідно до якого середньоденна заробітна плата позивача становила 489,46 гривень.

З матеріалів справи встановлено, що період вимушеного прогулу позивача з 07.01.2022 р. по 20.04.2023 р. складає середньомісячне число робочих днів 321 днів.

З вказаного слідує, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.01.2022 р. по 20.04.2023 р. в сумі 157116,66 грн (489,46 грн * 321 середньомісячне число робочих днів). При цьому, до негайного виконання підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць, що становить ?10278,66 грн (489,46 *21).

Одночасно суд наголошує, що відповідно до п. 3 Порядку № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Позиція суду щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Згідно з положеннями ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У ході розгляду даної адміністративної справи було встановлено протиправність оскаржуваного рішення, яке призвело до звільнення позивача з роботи та порушення права на працю, що однозначно завдало позивачу моральної шкоди, оскільки сам факт допущення прийняття протиправного рішення свідчить про порушення прав позивача, гарантованих чинним законодавством. Отже, суд ураховує той факт, що в результаті виявлених порушень позивач зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом самого факту порушення. Тобто випливає висновок, що сам лише факт правопорушення має своїм наслідком спричинення моральної шкоди.

Таким чином, справедливою сатисфакцією за принципом справедливості за моральні страждання внаслідок допущених дій суб`єкта владних повноважень, суд визначає моральну шкоду в розмірі 24000 грн, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Судові витрати

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення ч. 3, 4 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 29519,40 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, додатковими договорами до вказаного договору, квитанціями про оплату послуг адвоката від 08.01.2022 р., 25.05.2022 р., 20.08.2022 р., 22.09.2022 р., 11.02.2023 року. (том 1 а.с. 115- 118, 178-182, 225-229, том 2 а.с. 49-57, 125-133, 159-162). Таким чином, понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Щодо інших витрат, пов`язаних розглядом справи суд встановив, що матеріалами справи підтверджено наступні судові витрати на загальну суму 4430,45 грн: на банківські послуги в сумі 233 грн; витрати пов`язані з прибуттям позивача та представника позивача до суду в сумі 3801,45 грн; витрати пов`язані із виготовленням копій документів під час розгляду справи в сумі 240 грн; витрати на поштові послуги в сумі 156 грн. Однак, в решті заявлених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять належних підтверджуючих доказів понесених витрат, а документи, які надано не можливо достовірно ідентифікувати як такі, що саме пов`язані із розглядом справи, тому суд відмовляє в цій частині. Також суд відмовляє в частині зазначених витрат на придбання лікарських засобів в сумі 781,41 грн, оскільки суд позбавлений можливості встановити, що такі витрати позивач поніс безпосередньо внаслідок судового розгляду, чи саме внаслідок наявності у нього певних хвороб. (том 3 а.с. 168-189).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільнений від сплати судового збору, а тому не поніс таких витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 05.01.2022 №5-к "Про звільнення ОСОБА_1 "

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області поновити ОСОБА_1 з 07.01.2022 на посаді рівнозначній, яку він займав до звільнення, а саме посаді державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

4. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 157116,66 гривень.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 24000 грн моральної шкоди.

6. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 29567 грн та витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 4430,45 грн. В решті непідтверджених витрат відмовити.

7. Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць в сумі 10278,66 грн підлягає до негайного виконання.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне судове рішення складено 03.05.2023 року.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 194-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58013,).

Суддя Т.М. Брезіна