Справа № 420/403/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/403/23
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі № 420/403/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови № 33003/5/12-2022 від 01.11.2022 у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022.

В обґрунтування позовних зазначено, що наказом ГУ НП в Одеській області за № 1081 о/с від 20.10.2016 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 24.10.2016 та у грудні 2016 ВЛК ДУ ТМО МВС України в Одеській області складено свідоцтво про хворобу за № 495/2, яким встановлено, що позивач отримала захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС. Позивач вказала, що 30.01.2017 медико-соціальною експертною комісією складено акт, яким позивачці встановлено II групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС.

Також позивачка зазначає, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року ГУНП в Одеській області склало висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та разом з матеріалами про призначення одноразової грошової допомоги направило на адресу відповідача 28.09.2022.

Позивачка вказує, що з відповіді ГУНП № 14/176аз від 05.12.2022 на адвокатський запит їй було надано незаконну, на її думку, відмову МВС України № 33003/5/12-2022 від 01.11.2022, до зазначеної дати вказана відповідь позивачу не надавалась та з зазначеної протиправної відмови вбачається, що висновок ГУНП від 19.10.2022 повернутий, як помилково надісланий.

Крім того позивачка, посилаючись на норми діючого законодавства зазначає, що за нею зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено у цій справі саме на МВС України та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

23.01.2023 до суду першої інстанції від МВС України надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву зазначено, що оскільки останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції в Одеській області, то на неї, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з чим вона має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 4, а отже Міністерство внутрішніх справ України не наділено повноваження стосовно їх розгляду. З урахуванням викладеного та посилаючись на практику Верховного Суду, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

02.02.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник, посилаючись на обґрунтування викладені у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Зокрема, представник наголосив, що повернення документів за наслідками розгляду матеріалів щодо призначень позивачу одноразової грошової допомоги, Порядком №850 не передбачено, а також повернення МВС України документів позивача без прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечні нормам та є протиправними діями.

Поряд з цим, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошові допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06.03.2023 по справі № 420/403/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови №33003/5/12-2022 від 01.11.2022 у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022.

Зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції не враховано, що право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону України «Про Національну поліцію», а не Закону України «Про міліцію», оскільки підстави для її виплати виникли під час проходження служби поліцейського, а тому виплата одноразової грошової допомоги має здійснюватися відповідно до статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №4;

- суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідно до положень Порядку № 850 МВС України не уповноважено на розгляд та прийняття будь-яких рішень стосовно призначення (відмови) одноразової грошової допомоги колишнім працівникам поліції;

- судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено втручання у дискреційні повноваження МВС України як суб`єкта владних повноважень.

Позивачка надала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 згідно з наказом ГУНП в Одеській області № 1081 о/с від 20.10.2016 звільнена зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 24.10.2016.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 по справі № 420/5278/19 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо надання за результатом розгляду заяви (рапорту) ОСОБА_1 від 31.08.2018 відповіді оформленої листом від 13.09.2018 № 9/Г-1564; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 31.08.2018 у відповідності до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 № 4; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі № 420/5278/19 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишено без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 р. в частині третього абзацу резолютивної частини змінено, виклавши його у такій редакції: Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (код ЄДРГІОУ 40108740) повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Суворським РВ у м. Одесі 15.10.2004; ІНН НОМЕР_2 ) про виплату одноразової грошової допомоги: у зв`язку з установленням інвалідності II (другої) групи, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст.23 ЗУ "Про міліцію", п.15 розділу XI прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції затвердженого 21.10.2015 постановою КМУ № 850 із розрахунку 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на момент винесення судового рішення та направити їх до МВС України.

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 залишено без змін.

ГУНП в Одеській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 19.10.2022, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 по справі №420/5278/19, на підставі матеріалів працівнику поліції ОСОБА_1 (зворотній лист а.с.13) та направлено до МВС разом із матеріалами листом від 28.09.2022 №14/1287.

Листом МВС України від 28.09.2022 №14/1287 повернуто ГУНП в Одеській області, як помилково надіслані матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, оскільки на теперішній час у Міністерства відсутні правові підстави для їх розгляду(а.с.13).

Листом МВС України від 11.11.2022 №14/2031, адресованого ОСОБА_1 зазначено, що на теперішній час у Міністерства відсутні правові підстави для розгляду матеріалів про призначення заявнику одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 (а.с.11).

Окрім того, колегією суддів встановлено, що Приморський районний суд м. Одеси постановою від 26.10.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнив.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 у розмірі 320000 (триста двадцять тисяч) гривень.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2018 у справі № 522/9456/17 за апеляційною скаргою ГУ НП в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнив частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2017 року скасував.

Прийняв у справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнив частково.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травм отриманих під час виконання службових обов`язків, у відповідності до вимог Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а відтак за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, а не Порядку № 4 на який відповідач посилається у своїх листах від 11.11.2022 №14/2031, від 28.09.2022 №14/1287, встановлено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі № 420/5278/19.

Водночас суд зазначив, що пунктом 9 Порядку № 850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи викладене, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 та те, що вказаним порядком не передбачено повернення документів за наслідками розгляду матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

При цьому, суд першої інстанції зауважив, що безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення про призначення і виплату позивачеві відповідної одноразової грошової допомоги прямо суперечить принципу правової визначеності.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є право позивача на призначення та виплату їй Міністерством внутрішніх справ України одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом №580-VIII, відповідно до частини першої статті 97 якого одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Вказаними абзацами пункт 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII доповнено згідно із Законом №900-VIII від 23 грудня 2015 року, який прийнято з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, реалізації конституційних принципів рівності, справедливості, пропорційності й недискримінаційності під час унормування Законом соціального й правового захисту як поліцейських, так і колишніх працівників міліції, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, а також членів їх сімей, інших осіб.

Таким чином, особа, яка втратила працездатність у зв`язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ не повинна позбавлятися права на отримання одноразової грошової допомоги та ставитися у менш вигідне становище порівняно з працівниками міліції, які змогли реалізувати своє право після звільнення з органів внутрішніх справ, або поліцейськими, які втратили працездатність під час проходження служби в поліції.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовувався нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком №850.

Так, відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року №208-VIII, який набрав чинності 12 березня 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» затверджено Порядок №850, відповідно до пункту 2 якого днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

Згідно з пунктом 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 жовтня 2022 року у справі № 380/13558/21, від 13 березня 2018 року у справі №822/2597/17, від 21 червня 2018 року у справі №822/31/18, від 28 серпня 2018 року у справі №804/6297/17, від 28 серпня 2018 року у справі №822/3475/17, від 7 вересня 2018 року у справі №357/9387/16-а, від 19 вересня 2018 року у справі №750/2250/17, від 19 вересня 2018 року у справі №530/1280/17, від 19 вересня 2018 року у справі №806/1200/16, від 18 жовтня 2018 року у справі №369/13187/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №809/395/18, від 29 жовтня 2018 року у справі №806/881/18, від 14 листопада 2018 року у справі №821/182/18, від 11 грудня 2018 року у справі №379/497/17, від 31 січня 2019 року у справі №822/1883/18, від 20 лютого 2019 року у справі №822/1883/18, від 31 березня 2020 року у справі №824/1046/17-а та від 22 вересня 2022 року у справі №380/12913/21.

Частиною 4 ст.78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом у постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2018 у справі № 522/9456/17, ОСОБА_1 тривалий час служила в підрозділах міліції та поліції Одеської області.

Згідно витягу з наказу ГУНП в Одеській області № 1081 о/с від 20.10.2016 ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 24.10.2016.

Згідно свідоцтва про хворобу № 495/2 від 23.12.2016 захворювання ОСОБА_1 пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до акту МСЕК серії 12 ААА № 297145 від 23.01.2017 ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи.

Згідно довідки серії 10 ААА № 127406 від 30.01.2017 ступень втрати працездатності у ОСОБА_1 60%. Захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Також, колегія суддів у вказаній постанові дійшла висновку, що позивачка ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850.

Постанова набрала законної сили 22.02.2018.

Крім того постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі №420/5278/19 встановлено, що відповідно до свідоцтва про хворобу за №495/2 від 23.12.2016, військово-лікарська комісія ДУ ТМО МВС України по Одеській області за розпорядженням начальника ВКУКЗ ГУНП в Одеській області здійснила медичний огляд ОСОБА_1 та встановила, що нею отримано захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.01.2017, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суд дійшов висновку, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Постанова набрала законної сили 18.03.2020.

Таким чином право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 встановлено постановами Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2018 у справі № 522/9456/17, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі №420/5278/19, які набрали законної сили та у встановленому законом порядку не скасовані, а отже мають преюдиційне значення в контексті вирішення даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУНП в Одеській області, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 по справі №420/5278/19 складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 19.10.2022, на підставі матеріалів працівнику поліції ОСОБА_1 (зворотній лист а.с.13) та направлено до МВС разом із матеріалами листом від 28.09.2022 №14/1287.

Листом МВС України від 28.09.2022 №14/1287 повернуто ГУНП в Одеській області, як помилково надіслані матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, оскільки у Міністерства відсутні правові підстави для їх розгляду (а.с.13).

В свою чергу п.9 Постанови №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відтак обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Водночас положення Постанови № 850 не містять повноважень МВС України щодо повернення документів за наслідками розгляду матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Таким чином МВС України, в порушення пункту 9 Порядку № 850, протиправно не було розглянуто по суті матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачці та повернуто зазначені матеріали без прийняття жодного рішення за результатом їх розгляду.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

В апеляційні скарзі апелянт зазначає, що зобов`язання прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності на підставі висновку ГУ НП в Одеській області від 19.10.2022 є втручанням суду у його дискреційні повноваження.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта з огляду на таке.

Згідно постанов Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20 у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Окрім того позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 28 лютого 2020 року у справі №806/3304/18, від 16 листопада 2020 року у справі № 640/5615/19, від 4 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні такої допомоги.

Колегія суддів звертає увагу, що право позивачки на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 встановлено постановами Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2018 у справі № 522/9456/17, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі №420/5278/19, які набрали законної сили.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, наявність вищевказаних судових рішень, які набрали законної сили та є обов`язковими для виконання для всіх органів, підприємств, установ та організацій, зокрема, МВС України, виключають можливість для застосування дискреції відповідачем.

Отже, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено втручання у дискреційні повноваження МВС України як суб`єкта владних повноважень є безпідставними.

При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення про призначення і виплату позивачеві відповідної одноразової грошової допомоги прямо суперечить принципу правової визначеності.

Відтак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі № 420/403/23 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі № 420/403/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.