Справа № 120/9972/22
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 травня 2023 р. Справа № 120/9972/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУНП в Донецькій області, Головне управління, відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ № 658 від 13.06.2022 ГУНП в Донецькій області в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого інспектора охорони адміністративних будівель взводу охорони центру забезпечення ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ № 262 о/с від 13.06.2022 ГУНП в Донецькій області про звільнення молодшого інспектора охорони адміністративних будівель взводу охорони центру забезпечення ГУНП в Донецькій області зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

поновити позивача на службі в поліції на посаді молодшого інспектора охорони адміністративних будівель взводу охорони центру забезпечення ГУНП в Донецькій області з 13.06.2022;

стягнути на користь позивача за рахунок державних асигнувань ГУНП в Донецькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 13.06.2022 по день фактичного розрахунку.

Також позивач просить допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі (службі) та виплати заробітної плати за один місяць.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що на момент вторгнення рф на територію України 24.02.2022 перебував у відпустці у м. Маріуполь. Зазначає, що вийшовши на службу 01.03.2022, дізнався, що майже весь особовий склад ГУНП в Донецькій області евакуйовано до міста Дніпра, а в управлінні лишилось декілька чергових, його взвод охорони з адміністративних будинків та відділ карного розшуку. Вказує, що виконував свої службові обов`язки до 13.03.2022, після цього часу вже неможливо було добратися до ГУНП в Донецькій області із-за постійних обстрілів. Дізнавшись, що поліцейські виїхали з м.Маріуполя та є можливість виїхати до міста Запоріжжя, разом із дружиною 29.03.2022 виїхав з м. Маріуполя. Але на блокпосту, який окупували російські війська, як зазначає позивач, його затримали і доправили до с. Оленівки, де він пробув до 05.05.2022. Вказує, що після повернення з полону перебував довгий час вдома, в будинку за адресою: м. Макіївка, оскільки не мав можливості виїхати з окупованої території, зв`язку з керівництвом не було. Позивач зазначає, що десь у липні йому на телефон прийшло повідомлення з довідкою про те, що його (позивача) звільнено зі служби в поліції. Вказує, що після того, як у жовтні 2022 прибув на територію України, отримав у цьому ж місяці довідку ГУНП в Донецькій області від 13.06.2022 за вих. № 770/12/02-2022, з якої стало відомо про оскаржувані накази, але, як зазначає позивач, з ними ніхто його не ознайомив.

Позивач вважає накази про його звільнення протиправними, оскільки, на його думку, відповідачем порушений порядок проведення службового розслідування: позивач не був поінформований про факт службового розслідування, не отримано пояснень позивача з приводу службового розслідування, позивач був позбавлений права ознайомлюватись з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, надавати пояснення та заперечення щодо обставин вчиненого дисциплінарного поступку.

Ухвалою від 14.12.2022 суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до ГУНП в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Цією ж ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи (відзиву, відповіді на відзив, заперечень).

28.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що позивачеві було достеменно відомо про евакуацію працівників поліції на підконтрольну Україні територію, за весь цей проміжок часу з початку повномасштабної війни до моменту виїзду з міста Маріуполя, однак позивач зі своїм керівництвом не зв`язувався, не телефонував, як і не шукав можливості приїхати на підконтрольну Україні територію, що, на переконання відповідача, свідчить про небажання у подальшому служити народові України.

Відповідач наголошує, що позивач лише виїхав до окупованої території міста Макіївки, де мешкав там протягом 5 місяців, самоусунувшись від службового обов`язку, у той час, як вступаючи на службу, складав Присягу на вірність Українському народові. Відповідач зазначає, що під час проведення службового розслідування встановлено, що позивач не прибув до тимчасового місця дислокації свого підрозділу. Відповідач звертає увагу суду на те, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку, вимагає від особи поліцейського надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Вказує, що керівництво Головного управління не мало інформації щодо місця перебування позивача, у той час як більше сотні співробітників поліції міста Маріуполь перейшли служити в "міліцію ДНР".

В обґрунтування своєї позиції відповідач також зазначає, що під час проведення службового розслідування з метою встановлення обставин неприбуття до відповідного місця дислокації, у зв`язку з тривалим часом відсутності на зв`язку, реалізації права позивача на захист та отримання від нього пояснень, працівниками управління головної інспекції здійснено телефонні дзвінки на особистий номер позивача, однак телефон був вимкнений (знаходився за межами обслуговування операторів), що підтверджується відповідними актом про здійснення телефонного дзвінку, актом про огляд засобу телефонної комунікації. Відповідач наголошує, що відсутність на службі позивача підтверджується відповідними актами про відсутність на службі, актом про неприбуття. Зазначає, що відповідно до акта огляду електронної телекомунікації від 27.05.2022 № 1235/55/04-2022 позивачеві було направлено електронні виклики стосовно необхідності прибуття для надання пояснень з приводу проведення службового розслідування, звіт про доставку повідомлення в наявності.

Відповідач звертає увагу, що позивачем, ані до ГУНП в Донецькій області, ані до суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що починаючи з 25.02.2022 ним вживались будь-які заходи спрямовані на виконання наказу від 25.02.2022 № 330 в частині виїзду з тимчасово окупованої території до міста Покровська, з метою подальшого проходження служби.

На підставі викладеного відповідач вважає, що службове розслідування відносно позивача проведено без будь-яких порушень та правильно кваліфіковані дії позивача щодо допущення ним дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим до нього правомірно застосовано дисциплінарне стягнення.

Інших заяв по суті справи до суду від сторін не надходило.

Ухвалою від 12.04.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника ГУНП в Донецькій області про залишення позову без розгляду.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 перебував на службі в поліції на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків забезпечення ГУНП в Донецькій області.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

25.02.2022 ГУНП в Донецькій області видано наказ № 330 "Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області", яким визначено Покровське РУП ГУНП в Донецькій області тимчасовим місцем несення служби особового складу ГУНП в Донецькій області та Маріупольського районного управління поліції (з підпорядкованими підрозділами поліції) ГУНП в Донецькій області та встановлено строк прибуття до вищевказаного підрозділу до 26.02.2022 о 08:45.

В подальшому до ГУНП в Донецькій області надійшов рапорт начальника ЦЗ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_4 про те, що окремі працівники центру забезпечення ГУНП в Донецькій області, в тому числі позивач, не прибули до визначеного місця несення служби Покровського РУП ГУНП в Донецькій області.

На підставі зазначеного факту Головним управлінням від 23.05.2022 за № 559 видано наказ про призначення службового розслідування.

03.06.2022 дисциплінарною комісією ГУНП в Донецькій області у складі: голови комісії заступника начальника управління - начальника відділу службових розслідувань УГІ ГУНІІ в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_2 , членів комісії: старшого інспектора з ОД відділу підтримки УГІ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_11, заступника начальника відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області ДК НПУ майора поліції ОСОБА_12 (за узгодженням) та старшого оперуповноважений Донецького управління ДВБ НПУ підполковника поліції ОСОБА_13 (за узгодженням) складено висновок службового розслідування за фактом неприбуття до визначеного місця несення служби окремих працівників ЦЗ ГУНП в Донецькій області.

Під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що 25.02.2022 у зв`язку із регулярними обстрілами м. Маріуполя Донецької області збройними силами рф, наказом ГУНП в Донецькій області від 25.02.2022 № 330 "Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області" тимчасовим місцем несення служби особового складу ГУНП в Донецькій області, зокрема ЦЗ ГУНП в Донецькій області, визначено Покровське РУП ГУНП в Донецькій області, га встановлений строк прибуття до 26.02.2022. Однак у встановлений строк окремі працівники ЦЗ ГУНП в Донецькій області не прибули до визначеного місця, зокрема молодший інспектор ВОА ЦЗ ГУНП в Донецькій області сержант поліції ОСОБА_1 .

З метою встановлення обставин неприбуття таких працівників до визначеного місця несення служби молодшим інспектором ВЗРСМ ЦЗ ГУНП в Донецькій області сержантом поліції ОСОБА_14, у присутності начальника ЦЗ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_4, заступника начальника центру - начальника автотранспортного відділення ЦЗ І УНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_15 та старшого інженера АВ ЦЗ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_9, здійснені телефоні дзвінки на особисті номера таких працівників. Однак, усі абоненти перебувають не в зоні дії мобільних операторів. У зв`язку із відсутністю 26.04.2022, 27.04.2022 та 28.04.2022 зазначених працівників ЦЗ ГУНП в Донецькій області на службі були складені відповідні Акти.

Як зазначено у висновку службового розслідування, опитаний у ході службового розслідування начальник ЦЗ ГЦНП в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_16 пояснив, що 25.02.2022 у зв`язку із регулярними обстрілами м. Маріуполя Донецької області збройними силами рф, наказом ГУНП в Донецькій області від 25.02.2022 № 330 "Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області", тимчасовим місцем несення служби особового складу ГУНП в Донецькій області, зокрема ЦЗ ГУНП в Донецькій області, визначено Покровське РУН ГУНП в Донецькій області, та встановлений строк прибуття до 26.02.2022, проте окремі працівники, зокрема молодший інспектор ВОА ЦЗ ГУНП в Донецькій області сержант поліції ОСОБА_1 до визначеного місця несення служби не прибув. З метою встановлення обставин неприбуття працівників до відповідного місця дислокації, молодшим інспектором ВЗРСМ ЦЗ ГУНГІ в Донецькій області сержантом поліції ОСОБА_14 у його (ОСОБА_4) присутності, заступника начальника центру - начальника автотранспортного відділення ЦЗ ГУНГГ в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_15 та старшого інженера АВ ЦЗ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_9, неодноразово здійснювалися телефоні дзвінки на їх особисті номери мобільних телефонів, однак кожного разу мобільний зв`язок з був відсутній та номери телефонів перебувають поза зоною дії мобільного оператора. Крім цього, у зв`язку із відсутністю на службі певних працівників були складені відповідні Акти. Також ОСОБА_16 додав, що вимоги керівництва ГУНП в Донецькій області щодо передислокації підрозділу, ним (ОСОБА_4) було доведено до усього особового складу ЦЗ ГУНП в Донецькій області.

Як зазначено у висновку службового розслідування, опитані заступник начальника центру - начальник автотранспортного відділення ЦЗ ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_15, молодший інспектор ВЗРСМ ЦЗ ГУНП в Донецькій області сержант поліції ОСОБА_3 та старший інженер АВ ЦЗ ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_9 надали аналогічні пояснення надані ОСОБА_4 .

З метою реалізації права на захист та отримання пояснення від ОСОБА_5 , як зазначено у висновку службового розслідування, 23.05.2022 здійснено телефонні дзвінки за відповідним номером телефону НОМЕР_1 , однак абонент знаходився поза зоною досяжності, про що складено відповідний Акт (вих. від 23.05.2022 № 751/55/04-2022). У зв`язку з цим в месенджерах "Телеграм", "Ватс Апп", "Вайбер" та за допомогою СМС повідомлень працівникам поліції, які не прибули на службу та про причини не явки не повідомили, у тому числі позивачеві, було надіслано повідомлення щодо необхідності прибуття до визначеного місця несення служби - Покровського РУН ГУНП в Донецькій області за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, буд. 7 для надання пояснень, та визначено термін прибуття до 27.05.2022, однак останні на зв`язок не вийшли, жодних відповідей не надали.

Дисциплінарною комісією 27.05.2022 оглянуто засіб електронної комунікації, а саме мобільний телефон "Iphone 11" номер телефону НОМЕР_2 , з якого вказаним працівникам поліції направлялися повідомлення (виклик) про необхідність прибуття. Оглядом якого встановлено, що 23.05.2022 в месенджерах "Телеграм", "Вайбер" та за допомогою "CMC" повідомлень зареєстрованих за номерами мобільних телефонів, зокрема НОМЕР_1 ОСОБА_6 були направлені електронні листи (виклики), звіт про доставку повідомлень в наявності. Однак у менеджері "Вайбер" користувачі, зокрема позивач, повідомлення не переглянули, звіт про перегляд повідомлення відсутній.

У зв`язку з неприбуттям 27.05.2022 ОСОБА_5 до визначеного місця несення служби - Покровського РУП ГУНІІ в Донецькій області також було складено відповідний Акт (вих. від 27.05.2022 № 1234/55/04-2022).

З метою встановлення у ході проведення службового розслідування місцезнаходження ОСОБА_1 відділом кіберзлочинів в Донецькій області вжито заходів з пошуку наявних соціальних сторінок, активності месенджерів, наявних абонентських номерів, що належать останнім. За результатами встановлено, що у ОСОБА_1 наявний абонентський номер НОМЕР_1 не активний 24.05.2022 11:03:21; наявні соціальні сторінки: ІНФОРМАЦІЯ_1. Активність месенджерів станом на 24.05.2022: Viber - 14.05.2022, Whatsapp - не встановлено, Telegram - не встановлено.

У висновку розслідування вказано, що обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_5 , є відсутність дисциплінарних стягнень та сумлінне виконання обов`язків у мирний час. Водночас дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_7 знехтував обов`язком мужньо служити народу України та довірою керівництва, не прибув на підконтрольну Україні території, що безумовно обтяжує його відповідальність.

Таким чином, за результатами службового розслідування встановлено, що сержант поліції ОСОБА_7 не прибув до місця несення служби та не приступив до виконання службових обов`язків, чим проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до висновку службового розслідування дисциплінарна комісія вважала би за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", а саме у неприбутті до визначеного місця несення служби та тривалій відсутності на службі без поважних причин, молодшого інспектора ВОА ЦЗ ГУНГІ в Донецькій області сержанта поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_4) звільнити зі служби в поліції; за дні невиходу на службу без поважних причин з 01.03.2022 до цього ОСОБА_8 вважати прогулами, грошове забезпечення не нараховувати та не виплачувати.

13.06.2022 ГУНП в Донецькій області видано наказ № 658 "Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЦЗ ГУНП в Донецькій області та їх покарання", відповідно до п. 9 якого за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", а саме у неприбутті до визначеного місця несення служби та тривалій відсутності на службі без поважних причин, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

13.06.2022 ГУНП в Донецькій області видано наказ № 262о/с "По особовому складу", відповідно до якого сержанта поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_4) - молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків забезпечення ГУНП в Донецькій області звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 13.06.2022.

Вважаючи вказані накази протиправними, позивач звернувся до суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам у справі та вирішуючи спір по суті, суд виходить із такого.

Законом України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов`язки поліцейського визначені у частині першій статті 18 Закону № 580-VІІІ, відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя статті 59 Закону №580-VІІІ).

Проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VІІІ).

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно з ст. 16 цього ж Закону за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до п. 13 ч. 4 ст. 9 Закону України "Про критичну інфраструктуру" від 16.11.2021 №1882-IX, до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема: правопорядок, здійснення правосуддя, тримання під вартою.

Законом від 15.03.2022 №2123-IX статтю 8 Закону України "Про Національну поліцію" доповнено частиною четвертою такого змісту: "Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Стаття 24 Закону України "Про Національну поліцію" у редакції Закону №1702-IX від 16.07.2021 "Про основи національного спротиву" передбачає додаткові повноваження поліції.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону №580-VІІІ у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Таким чином, аналіз приведених норм права доводить, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції, погоджуються на підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися.

За приписами частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

За визначенням частин першої та другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Відповідно до частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з положеннями статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

На підставі ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", Закону України "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Згідно статті зі 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

У разі якщо поліцейський, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, відмовляється від отримання витягів з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення, днем отримання витягів з наказів є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в їх отриманні чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу МВС України "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" від 07.11.2018 № 893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06.02.2020 у справі № 826/1916/17.

Як уже зазначалося, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", а саме у неприбутті до визначеного місця несення служби та тривалій відсутності на службі без поважних причин.

Позивач заперечує факт порушення ним службової дисципліни та скоєння дисциплінарного проступку та наголошує на процедурні порушення, допущені під час службового розслідування.

Відповідач в свою чергу заперечує проти таких доводів, з посиланням на обставини, встановлені службовим розслідуванням.

Надаючи оцінку доводам позивача та запереченням відповідача, суд виходить із такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 2 Дисциплінарного статуту за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень (ч. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Дисциплінарного статуту, наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику (ч. 4 ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, аналіз статті 4 Дисциплінарного статуту доводить, що наказ необов`язково має бути відданий у письмовій формі, також допускається форма його віддання усно та з використанням технічних засобів зв`язку.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено порядок виконання наказу.

Так, відповідно до ч. 1 цієї статті, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати.

Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Як уже зазначалося, 25.02.2022 ГУНП в Донецькій області видано наказ № 330 "Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області", яким визначено Покровське РУП ГУНП в Донецькій області тимчасовим місцем несення служби особового складу ГУНП в Донецькій області та Маріупольського районного управління поліції (з підпорядкованими підрозділами поліції) ГУНП в Донецькій області та встановлено строк прибуття до вищевказаного підрозділу до 26.02.2022 о 08:45.

Матеріалами службового розслідування підтверджується, що позивач був обізнаний про місце дислокації та інформацією про необхідність прибуття 26.02.2022 до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області. В той же час суд зауважує, що він і не був позбавлений можливості проявити зацікавленість щодо місця дислокації підрозділу, де проходить службу.

Позивач зазначає, що вийшовши на службу 01.03.2022, дізнався, що майже весь особовий склад ГУНП в Донецькій області евакуйовано до міста Дніпра, а в управлінні лишилось декілька чергових, його взвод охорони з адміністративних будинків та відділ карного розшуку. Вказує, що виконував свої службові обов`язки до 13.03.2022.

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів цієї обставини (факту) позивачем не надано, хоча відповідно до частини 1 статті 77 ААС України це є обов`язком позивача.

Суд звертає увагу на те, що пояснення сторони не є засобом доказування (стаття 72 КАС України).

Водночас актами про відсутність на службі від 26.04.2022 № 1339/01-2022, від 27.04.2022 № 2839/01-2022, від 28.04.2022 № 4339/01-2022 підтверджено відсутність на службі без поважних причин з 26.02.2022 по день складення актів молодшого інспектора ВОА ЦЗ ГКНП в Донецькій області сержанта поліції ОСОБА_1.

Неприбуття позивача до визначеного місця дислокації підтверджується також відібраними під час проведення службового розслідування поясненнями старшого інженера автотранспортного відділення центру забезпечення ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_9 , заступника начальника центру - начальника автотранспортного відділення ЦЗ І УНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_10 , начальника ЦЗ ГЦНП в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_4., молодшого інспектора ВЗРСМ ЦЗ ГУНГІ в Донецькій області сержантом поліції ОСОБА_17.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивачем учинялись будь-які дії для того, щоб прибути до місця несення служби у м. Покровськ чи повідомлення стосовно причин свого неприбуття

Також з обставин справи видно, що на обґрунтування позовних вимог позивач надав, зокрема, довідку міністерства юстиції донецької народної республіки Волновахської виправної колонії Державної служби виконання покарань №249 від 02.05.2022, відповідно до якої позивач був затриманий 02.04.2022 о 21:15, звільнений 02.05.2022 о 21:15.

Однак суд зазначає, що згідно зі ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відтак, надана довідка не може бути належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом перебування позивача у полоні. Також суд зауважує, що не надано доказів звернення дружини позивача до компетентних органів, з якою, як він зазначає, 29.03.2022 виїхав з м.Маріуполя, про затримання позивача.

Суд також критично ставиться до тверджень позивача стосовного того, що зв`язку з керівництвом не було. Суд зауважує, що позивач мав можливість дізнатися контакти ГУНП в Донецькій області, в мережі "Інтернет" чи за допомогою будь-яких соціальних мереж.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем порушений порядок проведення службового розслідування: позивач не був поінформований про факт службового розслідування, не отримано пояснень позивача з приводу службового розслідування, позивач був позбавлений права ознайомлюватись з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, надавати пояснення та заперечення щодо обставин вчиненого дисциплінарного поступку, то суд зазначає таке.

Законом України "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" від 15.03.2022 р№2123-IX, який набув чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут доповнено розділом V.

Цей розділ визначає особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 розділу V Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.

Згідно з ч. 5 ст. 26 розділу V Дисциплінарного статуту за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 розділу V Дисциплінарного статуту службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.

Стаття 27 розділу V Дисциплінарного статуту регулює порядок відібрання пояснень під час проведення службового розслідування у період дії воєнного стану.

Так, під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення (ч. 1).

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою (ч. 2).

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт (ч. 3).

Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень (ч. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 розділу V Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 29 розділу V Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 30 розділу V Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

У разі встановлення поважних причин відсутності поліцейського до наказу по особовому складу, яким виконується застосоване до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції, вносяться зміни щодо дати його виконання.

Отже, в умовах воєнного стану законодавцем оптимізований порядок проведення службового розслідування та притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

З висновку службового розслідування видно, що дисциплінарна комісія діяла відповідно до приписів розділу V "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану" Дисциплінарного статуту та Порядку №893.

У висновку службового розслідування зазначено, що з метою реалізації права на захист та отримання пояснення від ОСОБА_5 , 23.05.2022 здійснено телефонні дзвінки за відповідним номером телефону НОМЕР_1 , однак абонент знаходився поза зоною досяжності, про що складено відповідний Акт (вих. від 23.05.2022 № 751/55/04-2022). У зв`язку з цим в месенджерах "Телеграм", "Ватс Апп", "Вайбер" та за допомогою СМС повідомлень працівникам поліції, які не прибули на службу та про причини не явки не повідомили, у тому числі позивачеві, було надіслано повідомлення щодо необхідності прибуття до визначеного місця несення служби - Покровського РУН ГУНП в Донецькій області за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, буд. 7 для надання пояснень, та визначено термін прибуття до 27.05.2022, однак останні на зв`язок не вийшли, жодних відповідей не надали.

Наявними у матеріалах справи доказами, а саме актом здійснення телефонного дзвінку від 23.05.2022 №751/55/04-2022, підтверджується, що з метою реалізації права на захист та отримання пояснення в рамках проведення службового розслідування від 23.05.2022 № 559, старшим інспектором з ОД відділу підтримки УГІ ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_11 у присутності голови та члена дисциплінарної комісії 23.05.2022 об 11:30 год ОСОБА_1 за номером телефону НОМЕР_1 були здійснені телефонні дзвінки, однак номер був відключений.

Актом огляду засобу електронної комунікації від 27.05.2022 № 1235/55/04-2022 підтверджується, що в менеджерах "Телеграм", "Вайбер" та за допомогою СМС повідомлень ОСОБА_6 за номером телефону НОМЕР_1 були направлені повідомлення щодо необхідності прибуття до визначеного місця несення служби - Покровського РУП ГУНП в Донецькій області для надання пояснень, однак ОСОБА_7 повідомлення не переглянув, звіт про перегляд повідомлення відсутній, жодних відповідей не надано.

Також скріншотами екрану мобільного телефону підтверджується направлення позивачеві такого повідомлення.

З огляду на викладене суд вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що він не був повідомлений про наказ про призначення службового розслідування та йому не пропонувалося надати пояснення.

Таким чином, судом не встановлено порушень при вирішенні відповідачем процедурних питань щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про недотримання, на його думку, певної процедури службового розслідування, і розцінює їх як бажання позивача уникнути відповідальності за свою поведінку під час воєнного стану.

У ході судового розгляду справи позивачем не наведено будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам вчиненого дисциплінарного проступку.

На переконання суду, висновок службового розслідування сформований з урахуванням не тільки норм чинного законодавства та у межах компетенції, а також із врахуванням реального військового стану в Державі.

Суд зазначає, що служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, зокрема таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях.

Позивач, як поліцейський, який склав присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України "Про введення в України воєнного стану", мав вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

При цьому позивачем не заперечується факт відсутності його на службі.

Фактично позивач, починаючи з 26.02.2022 був відсутній на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу, не вжив заходів щодо прибуття до місця дислокації підрозділу, тобто самоусунувся від виконання службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам. Натомість позивач зважав на відсутність можливості виїхати, що суперечить встановленим судом обставинам.

Суд звертає увагу, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" (заява № 63235/00).

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Оскільки служба в правоохоронному органі за своєю суттю пов`язана з наявністю підвищеного ризику для життя та здоров`я, враховуючи неординарність й неунормованість ситуації, зокрема, у місті Маріуполі Донецької області, що склалася в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та співставляючи її із завданнями поліції, суд вважає обґрунтованим висновок відповідача, що неприбуття позивача на службу з 26.02.2022 та відсутність жодних відомостей, документів, які б підтверджували законність та поважність причин його відсутності на службі, є проявом особистої недисциплінованості і порушенням вимог п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, (в частині зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України), п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського та професійного виконання свої службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва).

Підтвердженням вказаних обставин також є факт невжиття позивачем більше семи місяців (березень-вересень 2022 року) жодних заходів, направлених на з`ясування інформації щодо проходження ним служби чи підстав її завершення та отримання відповідних виплат та статусу.

Суд вважає, що вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, накладене дисциплінарне стягнення є співмірним із виявленим проступком позивача, та є необхідним засобом підтримання службової дисципліни, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Донецькій області № 658 від 13.06.2022 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого інспектора охорони адміністративних будівель взводу охорони центру забезпечення ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 та № 262 о/с від 13.06.2022 про звільнення молодшого інспектора охорони адміністративних будівель взводу охорони центру забезпечення ГУНП в Донецькій області зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Інші посилання представника позивача, покладені в обґрунтування позовних вимог, не впливають на висновки суду в даній адміністративній справі.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі зазначеного суд доходить висновку, що відповідачем під час розгляду справи доведено, що ним в межах повноважень та із дотриманням процедури, в порядок та спосіб, що передбачені законом, за наявності для цього фактичних та правових підстав було обґрунтовано винесені оскаржувані накази, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Донецькій області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович