Справа № 620/9012/22
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року Чернігів Справа № 620/9012/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки щодо не нарахування та невиплати мені матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати Державний науково-дослідний інститут випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, відповідно до абзацу 2 пункту 6 наказу Міністерства оборони України № 59 від 12.03.2021.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що має захворювання важкої форми, пов`язане з захистом Батьківщини, яке потребує довготривалого застосування дорогих лікарських засобів, тому має право на виплату матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення, а не в розмірі окладу за військове звання.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що в медичних документах позивача зазначено його діагноз післяопераційний гіпотиреоз (внаслідок вузлового зоба), що у свою чергу не є хірургічним лікуванням онкологічного захворюванні (відповідно до абзацу 5 частини 6 наказу Міністерства оборони України 12.03.2021 № 59) і не може бути підставою для отримання позивачем матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення. Крім того, свідоцтвом про хворобу № 325 вих.1215 від 14.05.2021 у пункті 9 вказано перебування позивача на обстеженні і лікуванні, яке сумарно не більше 30 днів поспіль, що у свою чергу не може бути підставою зазначеною у абзацу 6 частини 6 наказу Міністерства оборони України від 12.03.2021 № 59 для отримання позивачем матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення. Тому, нарахування матеріальної допомоги відповідачем було здійснено у порядку наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» і з підстав зазначених у наказі Міністерства оборони України від 12.03.2021 № 59 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (Державний науково-дослідний інститут випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки).

На підставі рапорту позивача, Комісією з розгляду документів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям підпорядкованої військовій частині у 2021 році було вирішено виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення (протокол № 2 від 25.06.2021) (а.с. 14-15).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2021 № 196 позивача було звільнено з військової служби у відставку та виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, в якому також зазначена інформація про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 за 2021 рік (а.с. 8).

У зв`язку з виявленими невідповідностями у поданих позивачем документах Державним науково-дослідного інститутом випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки задля вирішення спірного питання було надіслано запит № 70/6/291 від 17.08.2021 до Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних Сил України стосовно перегляду результатів протоколу № 2 щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі місячного грошового забезпечення позивачу.

Листом від 23.12.2021 вих. № 323/3849 Воєнно-наукове управління Генерального штабу Збройних Сил України повідомило відповідача, що у документах, доданих до запиту, не міститься інформації, яка свідчила про наявність підстав для виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, передбачених пунктом 6 наказу Міністерства оборони України від 12.03.2021 № 59.

Абзац 3 пункту 1 рішення по питанню 2 порядку денного Протоколу № 2 засідання комісії з розгляду документів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям підпорядкованої військовій частині у 2021 році, затвердженого начальником Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних Сил України 29.06.2021, вилучено (а.с. 16).

Згідно копії листа військової частини НОМЕР_2 від 25.11.2022 № 21/6/297 позивачу було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у безспірному розмірі 1410,00 грн. (а.с. 17).

Не погоджаючись з вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказ Міністерства оборони України

07.06.2018 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі- Порядок № 260)

В силу пунктів 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

З аналізу викладених норм суд приходить до висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх рапортом на підставі наказу командира (начальника).

Отже, повноваження щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є саме дискреційними повноваженнями відповідача, які регулюються вимогами Порядку № 260.

Позивач стверджує, що виплачено йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі значно меншому ніж місячне грошове забезпечення, тим самим порушено його законні права та інтереси щодо отримання даної допомоги.

Так, у 2021 році розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань було встановлено в наказі Міністерства оборони України від 12.03.2021 № 59 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік» (далі - наказ № 59).

Положеннями пункту 6 наказу № 59 визначено, що виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав: смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків; порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C; безперервне перебування на реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної системи, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з виконанням завдань в районі проведення операції Об`єднаних сил.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у 2021 році звертався до відповідача з рапортам про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у зв`язку із хворобою.

Відповідно до протоколу № 2 засідання комісії з розгляду документів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям підпорядкованої військової частини у 2021 році від 29.06.2021, було розглянуто рапорт позивача та вирішено, що у позивача наявні підстави (хронічне захворювання ендокринної системи, пов`язано з захистом Батьківщини, з тяжкими наслідками, що потребують лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів) для виплати матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення.

В подальшому документи позивача були розглянуті у Воєнно-науковому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України та не встановлено підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, в зв`язку з чим абзац 3 пункту 1 протоколу № 2 був виключений, про що свідчить копія листа від 23.12.2021 № 323/3846 (а.с. 16).

Як вбачається з копії листа військової частини НОМЕР_2 від 25.11.2022 № 21/6/297 (а.с. 17), позивачу було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у безспірному розмірі 1410,00 грн., а до наказу начальника Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки від 06.07.2021 № 169 внесені відповідні зміни.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем було додержано вимоги законодавства щодо вирішення питання про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу, яке виносилось на розгляд комісії з розгляду документів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям підпорядкованої військової частини. Виплата такої допомоги в розмірі меншому ніж місячне грошове забезпечення не може бути порушенням прав позивача, оскільки, як зазначено вище, виплата допомоги є правом відповідача, а не обов`язком, з урахуванням конкретних обставин та випадків.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки (вул. Стрілецька, 1, м. Чернігів, 14033, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.05.2023.

Суддя В.О. Непочатих