Справа № 520/6602/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 травня 2023 року № 520/6602/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81,м. Київ,04050, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо не проведення нарахування та не проведення виплати звільненому з 20.10.2022 на підставі наказу N° 692/ос-20 від 17.10.2022 з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Відділу внутрішніх розслідувань, моніторингу та безпеки персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України Про національну поліцію (за власним бажанням) ОСОБА_1 належних при звільненні усіх сум.

-зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (код ЕДРПОУ 43501242, вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050) провести розрахунок ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 21 (двадцять один) календарний рік служби.

-зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (код ЕДРПОУ 43501242, вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050)нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткову винагороду в розмірі фіксованої суми 30000 (тридцять) тисяч гривень щомісячно згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану з 24.02.2022 року по 20.10.2022 року.

-зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (код ЕДРПОУ 43501242, вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) надбавку за вислугу років в розмірі 45% згідно Постанови КМ України від ЗО серпня 2017 р. № 704 ой Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб з 02.07.2020 року по 17.02.2021 року.

-зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (код ЕДРПОУ 43501242, вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050) нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 20.10.2022 року по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, ОСОБА_1 з 09.10.2000 по 30.04.2020 працював в органах прокуратури. Згідно з наказом Департаменту з питань виконання кримінальних покарань № 427/ос-20 від 30.06.2020 «Про призначення» 02.07.2020 ОСОБА_1 було прийнято на службу до Державної кримінально виконавчої служби України та призначено на посаду начальника Сектору внутрішньої безпеки у південному регіоні Управління з питань внутрішніх розслідувань та безпеки персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Наказом Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 17.02.2021 № 206/ос-21 «Про призначення» ОСОБА_1 було призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Відділу внутрішніх розслідувань, моніторингу та безпеки персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, звільнивши з посади на чальника Сектору внутрішньої безпеки у південному регіоні Управління з питань внутрішніх розслідувань та безпеки персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Відповідно до наказу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 17.10.2022 № 692/ос-20 «Про звільнення» ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Відділу внутрішніх розслідувань, моніторингу та безпеки персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) з 20.10.2022. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 21 рік 10 місяців 06 днів

На думку ОСОБА_1 . Департаментом було порушено його права, в зв`язку з чим він звернувся до суду з позовною заявою.

Позивач вважає, що під час попереднього звільнення він не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто відповідач не врахував вимоги п. 2 Порядку № 925/5, який передбачає, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та здійснив виплату лише за період проходження служби в ДКВС України з 02.07.2020 по 20.10.2022.

Також Позивач зазначає, що Відповідачем не враховано вимоги пп.1 п. 6 Постанови КМ України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», на який має місце посилання в наказі від 01.04.2021 № 403/00-21, який передбачає виплату надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16, а військовослужбовцям розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової військової служби) - в розмірі 3 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік вислуги років, але не більше 50 відсотків посадового окладу. З огляду нащо, надбавка за вислугу років йому нараховувалася та виплачувалася не з липня 2020 року, а з лютого 2021 року.

Крім того, на думку Позивача, Департаментом безпідставно не проводилося нарахування та виплата додаткової винагороди в розмірі фіксованої суми (30000 гривень) щомісячно згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, в той час коли він виконував свої посадові обов`язки у межах адміністративно-територіальної одиниці Миколаївської області, на території якої надається допомога в рамках Програми єПідтримка.

Позивач вважає бездіяльність протиправною, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №5 80-VIII), пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Згідно частини 1 статті 9 Закону №2262-ХІІ обов`язковою умовою для набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, є наявність вислуги 10 років і більше.

Згідно глави III Порядку грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 виплата одноразової грошової допомоги під час звільнення зі служби виплачується, зокрема, особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

Приписам частини першої статті 9 Закону №2262-ХІІ кореспондують положення пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Порядок 393)» , згідно з абзацам четвертим якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально- виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З аналізу вищенаведених правових норм випливає, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується у відповідному розмірі грошового забезпечення за кожний повний календарний -рік служби та за наявності у особи вислуги 10 років і більше.

Водночас, Позивач ототожнює поняття вислуги років та календарного року служби і використовує саме вислугу років як розрахункову величину при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги, що суперечить нормам законодавства.

Так, відповідно до абзацу восьмого пункту 10 Порядку № 393 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 1 Порядку № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду (абзац третій пункту 1) та час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу.

Водночас, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, передбачена також розділом III Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року № 925/5 (далі - Порядок № 925/5).

Частина 4 Порядку № 925/5 передбачає, що особам рядового і начальницького складу у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які під час попереднього звільнення не набули права на отримання такої допомоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на 30.06.2020 (момент призначення на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України, згідно наказу Департаменту від 30.06.2020 № 427/ОС-20 «Про призначення») Позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги за час роботи в органах прокуратури з 09.10.2000 в розумінні зазначених вимог Порядку № 393 та 925/5 (наявність відповідних умов для виникнення такого права підтверджуються, зокрема, копіями трудової книжки, що містяться у додатках до позовної заяви), а тому, з урахуванням вимог частини 4 Порядку № 925/5, наказом Департаменту від 17.10.2022 № 692/АС-22 правомірно призначено виплату позивачу грошової допомоги в розмірі 25% відсотків місячного грошового забезпечення за два повних календарних роки служби.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Департаменту надбавку за вислугу років в розмірі 45% з 02.07.2020року по 17.02.2021 року.

Обчислення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу здійснюється згідно Порядку № 393.

Особливості обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України визначає «Порядок обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.01.2019 № 180/5.

Згідно пункту 2 вищевказаного наказу, визначення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - ДКВС України) здійснюється комісією з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років.

Наказом Департаменту від 18.08.2020 № 561ЮС-20 по особовому складу, з урахуванням вимог Порядку № 393, комісією з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років було обчислено вислугу років Позивачу у розмірі 01 рік 06 місяців 08 днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 встановлено розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, зокрема, при вислузі від 1 до 5 років розмір надбавки дорівнює 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням.

З огляду на що, в період з липня 2020 року до лютого 2021 року Позивач отримував надбавку за вислугу років у відповідності з розміром його вислуги років, що у вказаний період становила 01 рік 06 місяців 08 днів, що є правомірним та відповідним законодавству , що підтверджено копією розрахункових листів , доданих до матеріалів справи.

Щодо вимоги про стягнення невиплаченої додаткової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.22

Пунктом І постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану у тому числі особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі ЗО 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 № 754, що набрала чинності з дня її опублікування та застосовувалася з 01.06.2022, внесено до пункту 1 Постанови зміни, а саме: слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова «щомісячно» доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)». Відповідно до Указів Президента України від 23.02.2022 № 63/2022 «Про введення надзвичайного стану в окремих регіонах України», від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Положення про воєнізоване формування «ЦИКЛОН» Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, затвердженого наказом Департаменту від 04.05.2026 № 99/0Д-20, Положення про воєнізоване формування «ЦИКЛОН» Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, що діє в Кіровоградській, Миколаївській, Одеській та Херсонській областях, затвердженого наказом Департаменту від 16.07.2021 № 175/ОД-21, наказом Департаменту від 24.02.2022 № 52/ОД-22 «Про запровадження режиму особливих умов підрозділів воєнізованих формувань Департаменту» з 24 лютого 2022 року до окремого розпорядження запроваджено цілодобовий режим роботи особового складу воєнізованого формування «ЦИКЛОН» Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та воєнізованого формування «ЦИКЛОН» Департаменту запитань виконання кримінальних покарань, що діє в Кіровоградській, Миколаївській, Одеській та Херсонській областях.

Разом з цим, відповідно до наказів Департаменту від 24.02.2022 № 49/ОД-22 «Про місце проходження служби окремих працівників Управління забезпечення діяльності у південному регіоні Департаменту» та від 18.04.2022 № 158/1 ВС «Про внесення змін до наказу Департаменту від 24.02.2022 № 49/ОД-22 «про місце проходження служби окремих працівників управління забезпечення діяльності у південному регіоні Департаменту», окремим працівникам Управління забезпечення діяльності у південному регіоні Департаменту було визначено місце проходження служби за місцем дислокації управління: місто Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9.

Зазначені працівники залучались до несення служби та забезпечення діяльності щодо спрямування та координації установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, перебували в умовах постійної небезпеки та ризику, у тому числі, в районі ведення воєнних дій, тимчасової окупації та оточення, які па той час були розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надавалась допомога в рамках програми «е-Підтримка». З огляду на це, окремим співробітникам виплачувалася додаткова винагорода відповідно до Постанови.

Решта персоналу Департаменту, зокрема ОСОБА_1 , не залучалась до виконання заходів в вищезазначених умовах, тому їм додаткова винагорода відповідно до Постанови не нараховувалася та відповідно не виплачувалася, про що в своїй позовній заяві зазначає позивач.

Суд звертає увагу на те що, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі № 420/8421/22 за позовну заяву ОСОБА_2 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія №10», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме, в частині позовних вимог стосовно визнання протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. за період з 01.03.2022 року по 23.05.2022 року, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, суд у задоволенні позовних вимог відмовив, зазначивши наступне.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). При цьому, позивачем не надано доказів виконання його посадових обов`язків у період окупації території Херсонської області та м. Херсон з 01.03.2022 року до моменту його звільнення з посади 23.05.2022 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутній наказ про виплату (призначення) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 ОСОБА_2 , у зв`язку із чим правові підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди позивачу - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд робить висновок, що ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів, які свідчать про залучення його до несення служби та забезпечення діяльності щодо спрямування та координації установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, які перебували в умовах постійної небезпеки та ризику, у тому числі, в районі ведення воєнних дій, тимчасової окупації та оточення, які на той час були розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надавалась допомога в рамках програми «е-Підтримка».

Разом з тим, як встановлено судом, за наявною інформацією ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 01.06.2022 перебував на дистанційній формі роботи.

Також, відповідно до відомості з електронного реєстру листків непрацездатності за період з 24.02.2022 по 20.10.2022 протягом 76 діб ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

Крім того, протягом вищезазначеного періоду ОСОБА_1 41 добу перебував у відпустці, що підтверджується відповідними наказами (копії додаються).

Щодо вимоги с приводу нарахування та виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 20.10.2022 року по день ухвалення судового рішення.

Суд вказує, що згідно статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За приписами статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, враховуючи протиправність вимог Позивача щодо невиплати належних при звільненні сум, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також не підлягають задоволенню.

Також суд звертає увагу на пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", згідно якого, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо).

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81,м. Київ,04050, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.