Справа № 343/448/23
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/448/23
Провадження №: 2-а/0343/21/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

суддi Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу № 343/448/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови ГАБ № 527332 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ГАБ № 527332 від 17.02.2023 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, а справу відносно нього закрити, а також стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.02.2023 представник відповідача - поліцейський СРПП ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області сержант поліції Козакевич М.А., діючи під безпосереднім впливом свого "старшого" колеги поліцейського ОСОБА_2 , виніс відносно нього постанову ГАБ № 527332 по справі про адміністративне правопорушення. Вказана постанова винесена з грубим порушенням діючого законодавства України, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Все почалося з того, що з боку посадової особи НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону, який назвався ОСОБА_3 - начальником відділу по адміністративній роботі, по відношенню до нього було здійснено протиправне діяння - спроба вирвати з його рук протокол у справі про адміністративне правопорушення, складений відносно нього. Оскільки він прагнув зберегти його як доказ порушення його прав, тому протокол не віддавав. Крім того, у нього не було жодних підстав вимагати у нього цей протокол, тому що такий вже був повністю складений та підписаний службовою особою. Однак цей начальник спочатку намагався отримати цей протокол, використовуючи моральний тиск (підвищення тону до крику, командний голос, погрози застосування фізичної сили), а коли він намагався вийти з кабінету, він, ОСОБА_3 , "підхватив" його під руки та "жбурнув" назад (у сліпу зону камер спостереження). Після цього він пішов на нього з очевидним бажанням вирвати у нього з рук цей протокол. Коли він спробував зателефонувати у поліцію, ОСОБА_4 намагався вирвати з рук його телефон і припинив свої дії тільки тому, що він закричав: "Люди, допоможіть!" Коли декілька людей підійшли до дверей, щоб подивитись, що відбувається, ОСОБА_3 відійшов від нього. Однак він знав, що йому потрібно написати великий додаток до протоколу, тому, не знаючи, чого очікувати далі, скориставшись моментом, коли у нього не виривають з рук телефон, і все таки здійснив виклик поліції.

Один з поліцейських ( ОСОБА_2 ), який приїхав на виклик, був у дуже добрих відносинах з посадовцями НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону, та був старшим по відношенню до свого напарника, який робив все за його вказівкою.

Коли він запитав у поліцейських про службові посвідчення, йому таких не пред`явили, натомість без жодного розгляду справи ОСОБА_2 вказав, що відносно нього буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за неправдивий виклик поліції. Вважає, що такі дії поліцейського суперечать вимогам ст. 245 КУпАП.

Поліцейським було проігноровано його прохання встановити обставини справи із камер, які встановлені у службовому кабінеті, де мав місце інцидент, хоча він вказував, що такий доказ може бути знищений; тлумачив його повідомлення в поліцію у дивний спосіб; не врахував його пояснень з приводу того, що до нього застосовувались моральний тиск та фізична агресія, була спроба вирвати з рук телефон; у встановленому законом порядку не повідомив його права, у тому числі право на юридичну допомогу, право виступати рідною мовою; клопотання про перенесення справи відхилив.

Розуміючи, що його права і надалі будуть порушуватись у самі цинічні способи, він вирішив припинити їх відстоювання й оскаржити винесену постанову.

Вважає, що працівники відповідача порушили вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 7, 10.18, 19, 245, 247 КУпАП, ч. 1 ст. 8, ч. 1, 2 ст. 62 Закону України "Про національну поліцію". У його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, виклик поліції був правдивим, вчинений у стані крайньої необхідності та необхідної самооборони.

19 квітня 2023 року до суду поступив відзив на позов, в якому відповідач просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Свою позицію мотивує таким чином.

17 лютого 2023 року о 19:01 год надійшло повідомлення зі служби "102" від ОСОБА_1 про те, що у нього на пункті пропуску «Рава-Руська» виник конфлікт з працівниками прикордонної служби. На місце події було скеровано працівників сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, а саме інспектора сектору реагування патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського сержанта поліції ОСОБА_6 .

Прибувши за вищевказаною адресою, працівникам поліції вдалося встановити із письмових пояснень працівників ДПСУ, що ОСОБА_1 було відмовлено в перетині державного кордону України та запрошено в адміністративну будівлю для складання відповідних матеріалів, на що він погодився та зайшов самостійно. Працівники ДПСУ додали, що даний громадянин вів себе агресивно, вишарпував матеріали та відносно нього будь-яких неправомірних дій вчинено не було, ніхто на нього жодного тиску не чинив, тілесних ушкоджень не завдавав та насильно не утримував. Заявник під час розмови неодноразово змінював свої усні свідчення відносно працівників ДПСУ та додав, що звернеться із письмовим поясненням в найближчий відділ поліції, оскільки він виснажений. Відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ГАБ 527332 за ст.183 КУпАП.

Вищевикладені факти підтверджуються відеозаписом, який було зафіксовано на нагрудну камеру № 071463, та поясненнями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 17.02.2023, які долучені до відзиву.

Беручи до уваги вищенаведене, підстав вважати оскаржувану постанову незаконною немає.

В судове засідання позивач не з`явився, на електронну адресу суду скерував клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також просив врахувати, що рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності було прийняте посадовою особою до початку розгляду справи, що підтверджується наданими ним до суду доказами (файл "17 февр., 19.07") 00:04:26; а також приділити увагу тому, що при прийнятті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності посадовою особою повністю ігнорувались його показання, у дослідженні доказів було безпідставно відмовлено, що підтверджується наданими суду доказами у фалі "17 февр., 19.15" 00:03:49.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, безпосередньо у відзиві на позов просив розглядати справу без участі ГУНП у Львівській області за наявними в ній належними та допустимими доказами та аргументами, з урахуванням обставин, висвітлених у відзиві на позовну заяву та доданих до нього документах.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

28 лютого 2023 року на адресу суду поштовим відправленням від 27.02.2023 поступив позов ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 02.03.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвала отримана 07.03.2023.

21 березня 2023 року на адресу суду поступила уточнена позовна заява з додатками, яка направлена поштовим відправленням 17.03.2023.

Ухвалою суду від 22 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

28 березня 2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи подав в судовому засіданні і позивач. Протокольною ухвалою суду від 28.03.2023 задоволено клопотання обох сторін.

13 квітня 2023 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшов лист "Відзив на позовну заяву", до якого долучено тільки відеозаписи без самого відзиву на позов, про що складено акт. У зв`язку з вказаним в судовому засіданні оголошено перерву, копію відеозапису вручено позивачу.

19 квітня 2023 року на адресу суду поштовим відправленням надійшов відзив на позов, до якого долучено додатки, в тому числі DVD-диск.

01 травня 2023 року на електронну адресу суду поступило клопотання позивача про розгляд справи без його участі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідно до постанови серії ГАБ № 527332 від 17.02.2023 по справі про адміністративне правопорушення, поліцейський СРПП ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області сержант поліції Козакевич М., розглянувши матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , установив: "17.02.2023 о 19:01 год на ПП "Рава-Руська" ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію "102" та повідомив про те, що в нього виник конфлікт з працівниками прикордонної служби, не розуміє чого його затримали". Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, постановив притягнути його до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, на підтвердження чого надає аудіозапис (а.с. 20), з якого встановлено:

на аудіофайлі "17февр., 17.01" зафіксовано як ОСОБА_1 повідомляє, що увімкнув диктофон. Інспектор прикордонної служби вказує, що він є особою призовного віку, тому які він має документи, що дають йому підсати для виїзду за кордон;

на аудіофайлі "17февр., 17.11" зафіксовано як інспектор повідомляє ОСОБА_1 про те, що він перебуває в пункті пропуску, який є режимним об`єктом, на якому заборонено проведення аудіо- та відеофіксації... Особа чоловічої статі пропонує ОСОБА_1 пройти з ним. Останній висловлює своє невдоволення щодо долі його паспорта, запитує, чому його копіюють, на що отримує відповідь, що такий на перевірці, а його копія знімається для матеріалів адміністративної справи. ОСОБА_1 уточнює, що аудіофіксацію він здійснює з метою документування порушення його прав, оскільки він знав, що йому відмовлять у перетині державного кордону. Позивач запитує, чи буде складено відносно нього протокол та чи будуть йому роз`яснені його права. В цей час дівчина запитує його побатькові та вказує про складення постанови. ОСОБА_1 з`ясовує, чи може бути присутній при розгляді справи та вимагає скласти акт про вилучення його паспорта. На що отримує відповідь, що такий не вилучено, а на основі його даних складають відмову в перетині державного кордону;

на аудіофайлі "17февр., 17.32" зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з працівником прикордонної служби, який також повідомляє про заборону проведення аудіо- та відеофіксації на пункті пропуску;

на аудіофайлі "17февр., 17.40" зафіксовано як ОСОБА_1 вказує про те, що дії працівників пункту пропуску буде оскаржувати, оскільки тільки законами можуть обмежуватися права осіб;

на аудіофайлі "17февр., 18.15" зафіксовано як ОСОБА_1 роз`яснюють його права та зазначають, що у протоколі викладена тільки фабула, інші графи ще не заповнені. Якщо він потребує перекладача, то такий може бути. Позивач у цей час зачитує зміст протоколу та вказує, що все вирішено ще до початку розгляду справи, хоча такий ще не розпочинався, тому просить все ж таки розпочати її розгляд. Працівник прикордонної служби роз`яснює, що він порушив режим пункту пропуску, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП, оскільки він здійснив аудіофіксацію пропускної операції. ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, користуватися послугами фахівця в галузі права, оскаржувати постанову. Позивач висловив свої зауваження до протоколу, вказавши, що він повідомив інспектору, що він буде проводити аудіофіксацію, чого йому не заборонено, та просив продовжувати розгляд справи;

на аудіофайлі "17февр., 18.54" зафіксовано як ОСОБА_1 наполягає на тому, що він має право здійснювати аудіофіксацію, на що йому зазначають, що він перебуває на території "режимного об`єкту". В цей час позивач викрикає, що йому потрібні свідки, "так далі не піде" та здійснює дзвінок до поліції, під час якого повідомляє, що "працівники прикордонної служби, як він думає, бо дуже подібні, перебувають на пункті пропуску, а він знаходиться у кімнаті серед них, як вони називають у службовому приміщенні, де перебувають ці чотири "потенційні бандити", вказує адресу свого місця знаходження та свої дані, одночасно веде розмову з присутніми у кабінеті особами, говорить, що "той, що притискав його до стіни, побіг тільки що, а інші просять його повірити, що він прийде". Далі ОСОБА_1 перечитує відмову в перетині Державного кордону України. Працівник ДПСУ просить віддати йому оригінал документа, який залишається при матеріалах справи, та припинити дії, які перешкоджають складенню процесуального документа. ОСОБА_1 пропонує дочекатися поліції, яка їх "розсудить", на що отримує відповідь, що поліція розбиратиметься з приводу його виклику та факту, який він повідомив, а на даний час має місце складення процесуальних документів, що він перешкоджає робити, оскільки "вирвав" оригінал протоколу, який ще не заповнений. Його ж примірник протоколу йому буде надано;

на аудіофайлі "17февр., 19.07" зафіксовано як працівник прикордонної служби вказує на те, що ОСОБА_1 вирвав з його рук оригінал протоколу та на даний час повернув його, тому вони мають можливість закінчити складання адмінматеріалів. ОСОБА_1 повідомив, що сфотографував тільки першу сторінку протоколу, однак другу не встиг сфотографувати, оскільки протокол був "вирваний" з його рук. Прибули працівники поліції, які ведуть розмову з ОСОБА_1 та присутніми в службовому кабінеті, фіксування якої міститься на аудіофайлах "17февр., 19.15" та "17февр., 19.24", зміст якої відповідає даним відеозаписів, які долучені відповідачем до відзиву на позов, що описано нище;

на аудіофайлі "17февр., 20.59" зафіксовано як ОСОБА_1 попереджають, що перемішення по пунткі пропуску можливе тільки з дозволу, в іншому випадку можливе застосування фізичної сили та притягнуто до адміністративної відповідальності, на що позивач почав викрикати та звертати увагу людей на те, що така ситуація може статися з кожним. ОСОБА_1 попросили стати ближче до стіни та дотримуватися дистанції. Працівник ДПСУ оголошує зміст постанови про накладення адміністративного стягнення ЗхРУ № 010364 та вказує, що йому вручається копія протоколу та постанови.

На підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови відповідач надав:

DVD-диск (а.с. 55), на якому міститься папка під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якій наявні 7 відеозаписів (аналогічний запис було направлено на електронну адресу суду (а.с. 40-41):

на відеозаписі 1 з часом з 19:09 до 19:13 17.02.2023 зафіксовано як працівники поліції заходять до службового кабінету, де вітаються з присутніми та представляються. З ними вітається і позивач, зазначаючи, що це до нього вони приїхали. Інспектор запитує, що сталося, на що йому працівники прикордонної служби повідомляють, що людина хотіла перетнути кордон тільки по паспорту, вказуючи, що цього достатньо. Поліцейський повідомляє, що проводиться фото та відеофіксація, а також роз`яснює, що на даний час виїхати тільки по паспорту неможливо. ОСОБА_1 вимагає пред`явити посвідчення та жетон для встановлення особи поліцейського, останній пред`являє посвідчення, однак позивач вказує на недостатність такого, з приводу чого починає сперечатись. Працівник поліції звертає увагу, що він документи пред`явив, питається, з приводу чого їх було викликано, на що ОСОБА_1 відповідає, що хоче перевірити їх документи та чи вони справжні поліцейські, після чого його повідомляють, що буде складено адміністративний матеріал за неправомірний виклик поліції. Інспектор запитує заявника про стан його здоров`я та просить чоловіка пред`явити паспорт для встановлення особи, на що останній знову вступає в полеміку з приводу встановлення осіб поліцейських;

на відеозаписі 2 з часом з 19:14 до 19:19 17.02.2023 зафіксовано як працівник прикордонної служби звертає увагу ОСОБА_1 на те, чи повідомив він працівників поліції про те, що фіксує їхню розмову, однак останній заперечує, що здійснює таке фіксування. Позивач пояснює поліцейським, що він повідомив прикордонників про те, що буде записувати їхнє спілкування на диктофон, хоча йому заборонили це здійснювати на підставі внутрішнього наказу, з яким його не ознайомили. Інспектор поліції зупиняє його та уточнює, що причиною їхнього виклику було те, що він не розумів, чому його запросили у службовий кабінет. ОСОБА_1 заперечує це та продовжує пояснювати, що з приводу запису відносно нього почали складати протокол, що є незаконнним. Працівник поліції вказує, що якщо особа вважає рішення незаконним, вона має право оскаржити його в суді. Тоді позивач продовжує, що з метою збереження доказів, він не віддавав складений відносно нього протокол, який, як йому вказали, вже був заповнений. Однак працівник прикордоної служби почав виривати в нього цей протокол. В цей час працівник поліції з`ясовує, чи повідомляли позивача про складення відносно нього протоколу, на що останній надав ствердну відповідь. Тоді інспектор поліції вказує, що всупереч цьому ОСОБА_1 повідомив у поліцію, що він не розуміє з приводу чого він перебуває у службовому кабінеті. Позивач вказав, що телефонував він тому, що працівник прикордонної служби притиснув його до стіни та не давав можливості йому вийти. ОСОБА_1 клопоче про отримання відеозапису з камер відеоспостереження кабінету, на що поліцейський вказує, що таке неможливо. Поліцейський зазначає, що причиною дзвінка була конфліктна ситуація з працівниками прикордонної служби та, що заявнику було не зрозуміло з приводу чого його запросили до службового кабінету, з чим позивач погодився. При цьому інспектор звернув увагу, що сам ОСОБА_1 вказав, що йому відомо, що у службовому кабінеті він перебуває з приводу складення відносно нього протоколів. Позивач просить зареєструвати його заяву про вчинення злочину та трактує дії працівників поліції як відмову в такій реєстрації, повідомляючи, що злочин мав місце, оскільки його притискали до стіни;

на відеозаписі 3 з часом з 19:19 до 19:24 17.02.2023 зафіксовано як працівник поліції пред`яваляє ОСОБА_1 для ознайомлення зміст його повідомлення на лінію "102" та вказує, що причиною такого було те, що він не розуміє з приводу чого його утримують у службовому кабінеті. ОСОБА_1 знову телефонує у поліцію та просить направити на його виклик ще одного працівника поліції, оскільки ті, що прибули, вважають, що у діях прикордонників не має складу правопорушення, відмовляються зареєструвати його заяву та звинувачують у вчиненні завідомо неправдивого виклику;

на відеозаписі 4 з часом з 19:24 до 19:29 17.02.2023 зафіксовано як працівник поліції знову пред`являє для ознайомлення позивачу зміст його повідомлення у поліцію, зазначаючи, що причиною виклику він вказав конфлікт з працівниками прикордонної служби. Поліцейський встановлює, чи мав місце конфлікт у присутніх. Свої пояснення надав ОСОБА_8 , який повідомив, що позивача було запрошено до службового кабінету для оформлення відносно нього адмінматеріалів, складення яких ще не завершено. ОСОБА_1 не повертав оригінал протоколу, хоча йому неодноразово роз`яснювалось, що такий зберігається при матеріалах справи, а його копія обов`язково буде йому надана. Він дійсно стояв поруч з ОСОБА_1 , оскільки в його діях вбачалися ознаки викрадення документа, однак будь-якої фізичної сили до нього не застосовував, ніхто до стіни його не притискав. Такі дії йому не сподобалися, тому він вирішив викликати працівників поліції. Після наданих пояснень інспектор поліції знову уточнює у позивача, чи повідомили йому з приводу чого його запросили до службового кабінету, на що ОСОБА_1 продовжує надавати пояснення з приводу заповнення протоколу та вказує, що його утримували в кабінеті поза його волею. ОСОБА_1 вказує, що йому потрібні свідки, на що поліцейський роз`яснює, що ведеться відеозапис, тому таких залучати не потрібно;

на відеозаписі 5 з часом з 19:29 до 19:34 17.02.2023 продовжено фіксування подій, під час яких ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції відмовляються зареєструвати його заяву про вчинення правопорушення та вимагає знову пред`явити йому їх жетони, наголошує, що причиною їх виклику було те, що його притискали до стіни. Інспектор з`ясовує, чи є в особи побої, синьці. На що позивач відповідає, що оскільки поліцейський не бачить у його словах ознак злочину, виходить, він не придатний до служби. Поліцейський вказує, що зі слів працівників прикордонної служби, встановлено, що жодного конфлікту не було, йому було роз`яснено з приводу чого він перебуває у службовому кабінеті. Далі ведеться дискусія з приводу того, що ОСОБА_1 повідомив у поліцію про застосування відносно нього фізичної сили службовими особами, а поліцейський вказує, що причиною виклику вказано, що заявник не розуміє з приводу чого його запросили у службовий кабінет. Позивачу повідомляють, що відносно нього буде винесено постанову за завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме, що він повідомив про конфлікт з працівниками ДПСУ і що він не розуміє з приводу чого його запросили до службового кабінету. ОСОБА_1 вкотре вказує, що його притискали до стіни;

на відеозаписі 6 з часом з 19:34 до 19:34 17.02.2023 зафіксовано перевірку поліцейськими факту притискання позивача до стіни, які саме дії були вчинені при цьому, яким способом. На питання чи завдали тілесних ушкоджень, чи гвалтували, чи торкалися його тіла, чи тримали за руки, одяг, ОСОБА_1 заперечив, вказавши, що до нього не доторкались, але моральний і психологічний тиск службової особи під час виконання своїх повноважень вже свідчить про наявність дисциплінарної відповідальності. Поліцейський зазначає, що спочатку він вказував, що його фізично утримували в кабінеті, хоча потім повідомив, що він довровільно у нього прийшов, хотів отримати відмову в перетині кордону. Працівник поліції з`ясовує все ж таки в чому причина виклику працівників поліції, якщо особі було відомо з приводу чого його запросили до службового приміщення, йому роз`яснили, що буде винесено відмову йому у перетині кордону. На що ОСОБА_1 погодився, що до нього насильство не застосовувалося, але саме своїм дзвінком він перешкодив вчиненню злочину, у реєстрації чого йому відмовлено, хоча працівник ДПСУ відтіснив його до стіни, а не просто попросив відійти. ОСОБА_1 працівник поліції повідомляє, що відносно нього буде винесено постанову про завідомо неправдивий виклик поліції, оскільки наявність конфлікту, про який він повідомив, не знайшов свого підтвердження, також позивач при виклику вказав, що йому не відомо з приводу чого його утримують у службовому кабінеті, хоча під час встановлення обставин справи повідомив, що йому відомо з приводу чого його запросили до службового кабінету. ОСОБА_1 роз`яснено право оскаржити винесену постанову, право на адвоката;

на відеозапсі 7 з часом з 20:34 до 20:39 17.02.2023 зафіксовано як ОСОБА_1 ознайомлюється з оскаржуваною постановою, не погоджується з тим, що його виклик був завідомо неправомірним, оскільки особа мала намір вчинити злочин, який він відсік на місці, подзвонивши у поліцію. Оскільки злочин мав місце, відповідно постанова не повинна була бути винесена щодо нього. Поліцейський роз`яснює, що така винесена у зв`язку з тим, що конфлікту не було виявлено, насильно позивача у кабінеті не утримували, тілесних ушкоджень не завдавали, тому якщо він не згідний з винесеною постановою, він має право оскаржити її. ОСОБА_1 підписує постанову, вказуючи, що з правами ознайомлений не повністю, та отримує її копію;

пояснення ОСОБА_8 від 17.02.2023, в яких останній вказав, що 17.02.2023 близько 19:00 годин в приміщенні ПП «Рава-Руська» працівниками ДПСУ здійснювалося оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 202 КУпАП. Вказаний громадянин забрав оригінал протоколу про адміністративне правопорушення, який не був ще оформлений до кінця, перешкоджав у його оформленні, відмовлявся повернути. В подальшому громадянин здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, мотивуючи його тим, що його начебто позбавили волі. Такі виклики він здійснював неодноразово, навіть у присутності працівників поліції. Фізична сила до особи не застосовувалася, підстави для перебування в службовому приміщенні особі було роз`яснено та неодноразово повідомлено (а.с. 52). Дані письмові пояснення відповідають поясненням ОСОБА_8 , зафіксованим на вищеописаному відеозаписі;

пояснення ОСОБА_7 від 17.02.2023, в яких остання зазначила, що 17.02.2023 у міжнародному автомобільному ПП «Рава-Руська» під час написання протоколу відносно особи, яка порушила своїми діями режим в ПП, а саме наказу № 212-ОД, під час складення адміністративного протоколу була присутня особисто. Стала свідком того, що під час роз`яснення ОСОБА_1 прав на перетин, він почав незрозуміло себе поводити, забирати документи, які були необхідні для розгляду, агресивно реагувати на працівників ДПСУ, викликати поліцію, вказуючи, що його права порушують і на нього здійснюють тиск. Однак дану особу добровільно запросили до службового приміщення, де було повідомлено про правопорушення. Ніякого тиску морального чи фізичного відносно ОСОБА_1 працівниками ДПСУ не застосовувалося (а.с. 53).

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Оцінка суду:

взявши до уваги письмові заяви учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено у ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює, серед іншого, обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 183 КУпАП, а саме завідомо неправдивий виклик поліції.

Перевіряючи обґрунтованість посилання відповідача на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

В адміністративному позові позивач заперечив проти вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебував на пункті пропуску "Рава-Руська" з метою перетину чи отримання відмови в перетині Державного кордону України. Під час оформлення такої відмови та складення адмінматеріалів працівниками прикордонної служби останній викликав поліцію, вважаючи, що відносно нього вчиняються неправомірні дії, прикордонники мають намір вчинити злочин, якому він запобіг своїм викликом.

Отже, даючи оцінку наявності об`єктивної та суб`єктивної сторони складу правопорушення крізь призму досліджених у судовому засіданні доказів, що надані сторонами в їх сукупності, при цьому зміст долученого позивачем аудіозапису та долученого відповідачем відеозапису в частині подій, що мали місце з моменту приїзду працівників поліції і до закінчення розгляду даної справи, є ідентичним, суд зазначає, що, дійсно, мав виклик працівників поліції, чого не заперечив позивач. Виклик був спрямований нібито для надання допомоги, однак, з долученого позивачем аудіозапису вбачається, що такому виклику передувало складення протоколу про адміністративне правопорушення, з яким заявник не погоджувався, заволодівши його оригіналом. Інспектори прикордонної служби вимагали протокол повернути, а також припинити запис на режимному об`єкті. При цьому їхня мова була спокійна, врівноважена та не містила в собі будь-якого тиску, а вимога була законною, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так як у даному випадку протокол було надано для написання пояснень, такий ще не був оформлений до кінця, тому підстав залишати його собі в особи, яка притягувалась до адмінвідповідальності, не було. Тим більше ОСОБА_1 роз`яснювали, що такий буде обов`язково вручений по завершенні його складення. Не знайшло свого підтвердження і застосування щодо позивача фізичної сили (притискання до стіни), неправомірне утримання у службовому приміщенні, тобто вчинення дій (виклик працівників поліції) в стані крайньої необхідності, для усунення небезпеки, яка загрожувала його правам і свободам, чи необхідної оборони. Тому останній, здійснюючи виклик поліцейських усвідомлював, що у цьому не має необхідності, однак, умисно вчинив такий не з метою реального захисту своїх прав, а будучи незгідним зі змістом протоколу та діями працівників прикордонної служби з приводу оформлення адмінматеріалів.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про вчинення будь-якого злочину, правопорушення або інших не передбачених законом дій, які б порушували права та інтереси ОСОБА_1 або створювали загрозу його здоров`ю, життю або майну, які б були обґрунтованою правдивою підставою для виклику екстрених служб, а саме поліції. Не зафіксовані такі і на відеозаписі по прибуттю працівників поліції. Відсутні дані про неправомірні дії прикордонників і на долученому позивачем аудіозаписі подій, що передували виклику. Більше того, сам ОСОБА_1 вказував працівникам поліції, що будь-яких тілесних ушкоджень йому не завдано, до нього не торкалися, підстави перебування у службовому приміщенні йому були відомі. При цьому він повідомляв про різні обставини та місце "притискання" (то перешкоджання виходу, то "притискання" до стіни, яка, як вбачається з відеозапису, знаходиться біля стола службової особи, в місці відмінному від виходу), а також змінював свої пояснення щодо форми тиску (то фізичного, то психологічного).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Суд встановив, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, КУпАП та підзаконними нормативно-правовими актами, які регулюють діяльність під час оформлення адмінматеріалів.

У відповідності до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

На виконання вищевказаних вимог поліцейські своєчасно зреагували на повідомлення ОСОБА_1 про подію та виїхали на місце. По прибуттю назвались, пред`явили посвідчення на підтвердження своїх повноважень, а також встановлювали причини виклику, вживали в межах своє компетенції заходів з метою встановлення обставин події, вислуховували пояснення заявника та інших присутніх осіб, перевіряли, чи є загроза його життю, здоров`ю, чи не потрібна йому медична допомога. Встановивши відсутність загрози життю та здоров`ю, а також непорушення інших прав ОСОБА_1 , останнього повідомили, що в його діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Посилання позивача на те, що його винуватість була встановлена ще до початку розгляду справи по суті, не заслуговують на увагу, оскільки працівники поліції перед початком розгляду справи сформулювали обвинувачення, яке було конкретним та є важливою умовою справедливого та об`єктивного розгляду справи, на що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

У рішенні від 25.07.2000 у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський суд зазначив, що "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Саме після такого повідомлення пройшов значний час, в проміжку якого відбирались пояснення у заявника, у присутніх, які були очевидцями події, вирішувалися клопотання ОСОБА_1 , в тому числі щодо витребування запису з камер відеоспостереження, неодноразово на службовому планшеті пред`являвся зміст його повідомлення на "102" та перевірялися всі обставини, на які він вказував в ході розгляду справи (щодо фізичного, психологічного тиску, неправомірного утримання, усвідомлення підстав перебування у службовому приміщенні тощо).

Також позивачу було роз`яснено право на захист та оскарження постанови, яку було винесено майже через годину після такого роз`яснення, що підтверджується наданим відеозаписом (файли 6 та 7). При цьому до винесення постанови він мав можливість користуватися телефоном, отримувати юридичну допомогу адвоката чи іншого фахівця в галузі права, натомість, обрав спосіб захисту своїх прав шляхом здійснення чергового телефонного виклику працівників поліції. ОСОБА_1 був присутнім під час відібрання пояснень в очевидців події, мав можливість задавати їм питання. Розгляд справи здійснювався українською мовою, якою він розмовляв та вільно володів.

Тобто розгляд справи відбувся в межах повноважень органів Національної поліції, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, неупереджено, добросовісно, розсудливо, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а також з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, з яким його ознайомлено та копію вручено під розписку.

При цьому доводи позивача про те, що працівники поліції не пред`явили службове посвідчення, не роз`яснили його права на юридичну допомогу, ігнорували його пояснення, спростовані описаним вище відеозаписом, про здійснення якого було повідомлено ОСОБА_1 . Неповне ж роз`яснення йому прав, проставлення його підпису з ознайомленням змісту ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268, 307, 308 КУпАП на звороті оскаржувавної постанови після її винесення, суд розглядає як дефекти адміністративного акта, які не пов`язуються з його змістом, а стосуються процедури його ухвалення.

За висновками Верховного Суду, наведеного у постанові від 22 травня 2020 року у справі № 825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення при винесені постанови серії ГАБ № 527332 від 17.02.2023 вимог ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Натомість відповідачем доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та що постанова, винесена його посадовою особою, є законною та обгрунтованою. А тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови ГАБ № 527332 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, слід відмовити.

Розподіл судових витрат:

оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому, зважаючи на вимоги ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати відповідачем не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 243, 245, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови ГАБ № 527332 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, пл. Г.Григоренка, 3, .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич