Справа № 420/16347/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хом`якової В.В., за участю секретаря Перебийніс Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у присутності позивача ОСОБА_1 , представника позивача Григоренка А.О., представників відповідача - Багдасарян А.Ю., Стеблюк К.К.,

адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів та стягнення недоплаченої премії,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2022 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними накази командира військової частини про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності № 337 від 19.08.2022 відповідно до пункту "б" статті 48 та статті 55 розділу III Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України у вигляді оголошення догани та N 373 від 13.09.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту "в" статті 48 та статті 55 розділу III Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України - у вигляді оголошення суворої догани,

- стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 2236,68 грн. невиплаченої премії,

- стягнути на користь ОСОБА_1 кошти на правничу (правову) допомогу .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на солдата ОСОБА_1 були накладені два стягнення, а саме догана та сувора догана, без надання можливості ознайомлення з рапортами, також не був ознайомлений з відповідними наказами. При прийнятті наказів про накладення дисциплінарних стягнень було порушено право позивача надати пояснення. Він не вчиняв дисциплінарних проступків, за які був притягнений до дисциплінарної відповідальності, накази є протиправними, стягнення накладені безпідставно та у спосіб, не передбачений Конституцією, законами України. Службове розслідування не проводилося в порушення порядку накладення дисциплінарних стягнень визначеного статтями 83 - 95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та порядку виконання дисциплінарних стягнень визначеного статтями 96 - 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відсутні висновки службового розслідування, оспорювані накази є передчасними, необ`єктивними, не обґрунтованими та такими, що не відповідає дійсним обставинам. Внаслідок застосування до позивача дисциплінарних стягнень премія була неправомірно зменшена за два місяці на загальну суму 2236,68 грн.

Ухвалою від 16.11.2022 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою від 28.11.2022 відкрито спрощене провадження у справі, оскільки позивач надав заяву про усунення недоліків. Вирішено проводити розгляд справи без виклику представників сторін.

01.12.2022 до суду надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою від 06.12.2022 клопотання задоволено, призначено судове засідання на 17.01.2023 о 10 год. 30 хвил.

19.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Військова частина НОМЕР_1 просить відмовити в задоволенні позову.

21.12.2022 представник позивача надав до суду відповідь на відзив.

26.12.2022 від відповідача надійшли заперечення.

В судове засідання в режимі відеоконференції 17.01.2023 прибули представники сторін, заслухавши пояснення яких, суд вирішив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з проведенням підготовчого засідання на 27.02.2023.

Справа розглядалась в режимі відеоконференції на 27.02.2023.

Ухвалою суду від 27.02.2023 закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті. Розгляд справи по суті відбувався у відкритих судових засіданнях у режимі відеоконференцій за участю представників сторін 14.03.2022, 20.03.2023, 25.04.2023.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошено 26.04.2023.

Позивач та його представник в судових засіданнях підтримали позовні вимоги, викладені в позовній заяві, та просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач пояснив, що незважаючи на дострокове зняття дисциплінарних стягнень, він не погоджується з правомірностю їх застосування, вважає що дисциплінарні стягнення відображені в особовій справі, тому впливають на військову кар`єру. Звертає увагу суду на те, що інцидент, який став підставою оголошення йому догани стався не 18.08.2022, а 14.08.2022, при цьому заперечує будь-яке спізнення на ранкове шикування, прибув рівно о 8 год. 45 хвилин, але все одно отримав догану. Спізнитись більше ніж як на 10 хвилин на ранкове шикування є взагалі неможливим, оскільки казарма знаходиться поруч з місцем шикування, командири підрозділів заздалегідь перевіряють наявність особового складу, в разі відсутності телефонують. Також стверджує про звернення з численими рапортами до командира батальйону зв`язку та РТЗ підполковника ОСОБА_2 , які не реєструвались взагалі та не розглядались. Справжньою причиною застосування дисциплінарних стягнень вважає власну громадянську позицію не примирення з порушеннями, які відбуваються у військовій частині.

Заперечення відповідача у відзиву на позовну заяву та додаткових запереченнях ґрунтуються на тому, що 18.08.2022 позивач запізнився на ранкове шикування більше ніж на півгодини, чим порушив розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 та статтю 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що підтверджується рапортом командира батальйону зв`язку та РТЗ підполковника ОСОБА_2 . Командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 19.08.2022 №337, відповідно до якого за порушення військової дисципліни позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "догану". 10.09.2022 позивач під час виконання служби в добовому наряді в якості патрульного визначених секторів порушив вимоги Інструкції патрульного військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , затвердженої наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2022, та вимоги статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді "суворої догани". Обставини скоєння ОСОБА_1 дисциплінарного порушення підтверджується рапортом начальника патруля протидиверсійного резерву капітана ОСОБА_3 від 11.09.2022. Накази про оголошення догани та суворої догани командир батальйону зв`язку та РТЗ довів усно позивачу перед строєм, в присутності особового складу батальйону.

Відповідач зазначає, що дисциплінарне стягнення "догана" скасоване 14.10.2022 у зв`язку з заохоченням особового складу з нагоди Дня захисника та захисниць України. Дисциплінарне стягнення "сувора догана" скасоване 06.12.2022 у зв`язку з заохоченням особового складу з нагоди Дня Збройних Сил України.

Щодо часткового позбавлення позивача премії, то відповідач вказує, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України регулюється наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" . Відповідно до п. 4 розділу XVI "Преміювання" Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення "сувора догана", оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) - 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії. Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці). Для позбавлення щомісячної премії військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_1 за серпень, вересень 2022 року не потрібно службове розслідування, а достатньо самого факту порушення військової дисципліни.

Заперечує стягнення витрат на правничу допомогу, вважає їх розмір завищеним.

Представники відповідача в судових засіданнях підтримали заперечення проти позову, просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджують, що запізнення ОСОБА_1 на ранкове шикування відбулось саме 18.08.2022, достатнім доказом вчинення позивачем дисциплінарних правопорушень є рапорти командира батальйону зв`язку та РТЗ підполковник ОСОБА_2 , та начальника патруля протидиверсійного резерву капітана ОСОБА_3 . Дисциплінарним Статтом Збройних Сил України не визначено обов`язкового проведення службового розслідування під час накладення дисциплінарного стягнення. Обов`язок командира щодо складення будь-яких інших документів, відібрання пояснення від підлеглого при накладенні стягнення чинним законодавством не передбачено.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації солдата ОСОБА_1 було призначено до в/ч НОМЕР_1 на посаду механіка радіомаркетного пункту роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

19.08.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 337 (з адміністративно-господарської діяльності) за порушення вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2021 № 100 "Про організацію службової діяльності у військовій частині НОМЕР_1 в 2022 навчальному році", було притягнено військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту "б" статті 48 та статті 55 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України - оголошено догану.

В наказі зазначено, що у відповідності до рапорту командира батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 від 19.08.2022 механік радіомаркетного пункту роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 18.08.2022 запізнився на ранкове шикування більше ніж на пів години, чим порушив розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 , затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2021 № 100 "Про організацію службової діяльності у військовій частині НОМЕР_1 в 2022 навчальному році" та статтю 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2022 № 357 на підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06. 2018 № 260 "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (зі змінами), абзацу другого статті 2 Указу Президента України від 14022022 №53/2022 "Про невідкладні заходи щодо консолідації українського суспільства", рішень Міністра оборони України від 25.02.2022 №31640 та від 04.03.2022 №248 /1210, наказано механіку радіомаркерного пункту взводу радіотехниного забезпечення роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення солдату ОСОБА_1 виплатити щомісячну премію у розмірі 90% від загальної суми премії, відповідно до пункту 4 розділу XVI наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 роту №260, підстава - догана. оголошена наказом командира військової частини від 19.08.2022 № 337.

13.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) №373, відповідно до якого за порушення вимог Інструкції патрульного військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , затвердженої наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2022, та статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України притягнено механіка радіомаркетного пункту роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту "в" статті 48 та статті 55 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України - оголошено сувору догану.

В наказі зазначено, що у відповідності до рапорту начальника патрульного наряду військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 від 12.09.2023 позивач під час виконання в добовому наряді в якості патрульного визначених секторів порушив вимоги Інструкції патрульного військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , затвердженої наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2022, та вимоги статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 № 403 наказано виплатити солдату ОСОБА_7 щомісячну премію у розмірі 80% від загальної суми премії, підстава - сувора догана, оголошена наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.09.2022 № 373.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від14.10.2022 № 419 достроково знято з позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Дисциплінарне стягнення "сувора догана" достроково знято наказом командира військової частини від 06.12.2022 № 498.

Не погоджуючись з наказами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими приписами законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Згідно ст. 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно статтям 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Згідно з статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, як, зокрема, б) догана; в) сувора догана .

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту. Так, згідно із статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з ст. 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (ст. 97 Дисциплінарного статуту).

Водночас, ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Виходячи із змісту правопорушень, які ставиться позивачу у провину, при вирішенні питання про наявність у його діях складу дисциплінарного проступку обов`язково мають встановлюватись обставини щодо порушення тих обов`язків, які передбачені законами та статутами ЗСУ, інших нормативно-правових актів, або випливають зі службових обов`язків, наказів командирів, невиконання чи неналежне виконання обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2022 №337 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани свідчить, що підставою його прийняття став рапорт командира батальйону зв`язку та РТЗ підполковника ОСОБА_2 про порушення позивачем розпорядку дня (запізнення на ранкове шикування о 8.45 18.08.2022) та порушення статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Наданий суду рапорт (копія) не містить відомостей, на скільки хвилин запізнився позивач, разом з тим в наказі вказано більше ніж на півгодини.

Стаття 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачає: "Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо)".

Пояснень від позивача стосовно обставин запізнення при накладенні дисциплінарного стягнення не відбиралось.

З пояснень позивача, наданих в судовому засіданні та показів свідків, допитаних судом, ОСОБА_1 перед ранковим шикуванням знаходився в медсанчасті, за його твердженням та показом свідка - солдата ОСОБА_8 , ОСОБА_1 був на шикування рівно о 8.45, але все одно отримав зауваження від командира підполковника ОСОБА_2 , за показами свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_9 позивач на шикування запізнився, на скільки хвилин не пам`ятають. Свідок ОСОБА_2 пояснив, що робив зауваження командиру відділення ОСОБА_9 стосовно відсутності позивача.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин вчинення допущеного порушення, підстав прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Зазначене у наказі №337 формулювання обставин порушення є доволі розпливчастим та не містить чіткого зазначення, що конкретно в діях або бездіяльності позивача розцінено відповідачем як порушення розпорядку дня та вимог ст. 12 Статуту ВС ЗСУ. Посилання у спірному наказі на запізнення позивача більше ніж на півгодини не знайшло свого підтвердження при розгляді справи, цей факт не відображений і в рапорті. Порушення ст. 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ не конкретизовано ні в наказі, ні в рапорті, зміст порушення (що саме було (не було) вчинено) не розкривається. Що не доповів позивач своєму безпосередньому начальнику або яких дій не вжив в розумінні приписів ст. 12 Статуту ВС ЗСУ та хто є цим начальником відповідачем не обгрунтовано. Письмовий рапорт прямого начальника позивача - командира роти роти або особи, яка його замінювала, не відбирався, що суд вважає суттєвим недоліком, оскільки саме командир роти відповідає за бойову готовність роти , за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку. Суду не надано доказів того, чи був прямий начальник присутній на шикуванні 18.08.2022.

Суд зазначає, що під час розгляду даної справи неможливо визначити обставин не виконання позивачем розпорядку дня військової частини, затвердженого наказом командира від 21.112.2021 № 100 "Про організацію службової діяльності у військовій частині НОМЕР_1 в 2022 начальному році", на порушення приписів якого зазначено в оспорюваному наказі, оскільки копія або витяг з вказаного розпорядку суду не надано.

Службова перевірка наявності в діях військовослужбовця складу правопорушення проводиться стосовно конкретної особи, яка має комплекс гарантованих їй прав, в тому числі, права надати письмові пояснення щодо обставин вчинення проступку (правопорушення) разом з власними доказами правомірності своїх дій (доказами невинуватості); права заявляти клопотання, надавати документи, які можуть доводити факт відсутності у його діяннях складу дисциплінарного проступку. Звідси випливає, що рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може бути прийняте лише за умови забезпечення йому усіх відповідних прав і тільки у тому випадку, якщо його вина у вчиненні дисциплінарного проступку буде встановлена уповноваженою особою з наданням військовослужбовцю можливості реалізувати вищезазначені права. Це важливо не лише в цілях забезпечення особі гарантованих їй законом прав, але й з точки зору неухильного дотримання презумпції невинуватості.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.Суб`єкт владних повноважень має обов`язок доказування правомірності свого рішення, натомість обидві сторони повинні надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Суд дійшов висновку, що спірний наказ прийнято не у відповідності до ст.ст. 84-87 Дисциплінарного статуту, оскільки останній не містить причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення та не враховує ступеня вини, характер вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 45 ДС ЗСУкраїни встановлено, що у разі порушення військовослужбовцем військової дисципліни командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Зі змісту наведених норм закону слідує, що законодавець наділив військовослужбовця правом "бути почутим" перед притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення державним органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття. Невиконання державним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд вважає, що наказ №337 від 19.08.2022 щодо позивача є протиправним, оскільки не відповідає критеріям обгрунтованості та права особи на участь в прийнятті рішення, відповідачем не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення. Досліджені судом докази не дозволяють стверджувати, що обставини вчиненого правопорушення установлені повно і всебічно.

Доводи позивача про подання численних рапортів про обставини, які передували накладенню стягнення, командиру батальйону зв`язку та РТЗ підполковник ОСОБА_2 суд не приймає до уваги, як такі, що не підтверджені належними доказами. Якщо командування не реагує на рапорт та ігнорує його, то у військовослужбовця є право на подання письмової скарги, відповідно до Розділу V, статті 110 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військовослужбовець має можливість звернутись на "гарячу лінію" Міноборони зі скаргою про бездіяльність командування та надсилати рапорт з усіма додатками поштою на адресу військової чистини.

Також не знайшло своє підтвердження при розгляді справи посилання позивача на те, що інцидент стався 14.08.202, а не 18.08.2022, рапорт підполковника ОСОБА_2 містить дату 18.08.2022. А письмові пояснення солдата ОСОБА_8 суд оцінює критично, оскільки вони суперечать показам його як свідка в судовому засіданні.

Щодо наказу № 373 від 13.09.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_4 відповідно до пункту "в" статті 48 та статті 55 розділу III Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України у вигляді оголошення суворої догани, судом встановлено, що позивача звинувачено в тому, що він під час виконання в добовому наряді в якості патрульного визначених секторів порушив вимоги Інструкції патрульного військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , затвердженої наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06 серпня 2022 року, та вимоги статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, спілкувався мобільним пристроєм, не дав відповіді про те, де знаходиться документація сектору, на посту спостереження був безлад, бруд, пил тощо.

Стаття 16 Статуту ВС ЗСУ передбачає: "Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями". Тобто, вказана норма є відсильною. Посилання у наказі №373 від 13.09.2022 на порушення позивачем вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є загальним та неконкретизованим, адже неможливо встановити, які саме службові обов`язки не виконав позивач. Згідно ст. 17 Статуту ВС ЗСУ на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України. В той же час надати копію або витяг з Інструкції патрульного військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , на яку йде посилання у спірному наказі, відповідач відмовився з посиланням на те, що вона містить інформацію для службового користування і розголошення такої інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам. Суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки суду не надано відповідного підтвердження присвоєння Інструкції грифу "Для службового користування", крім того, віднесення Інструкції до інформації з обмеженим доступом не є перешкодою для надання суду витягу з вказаного документа, належним чином завіреного.

Витяг з Інструкції № 56, наданий суду представниками відповідача в судовому засіданні, не є належним доказом, оскільки не оформлений належним чином з відтворенням обов`язкових реквізитів згідно із Національним стандартом України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003): відсутні дата прийняття Інструкції , найменування особи, яка затвердила інструкцію, гриф обмеження доступу до документа, підпис особи, яка зробила витяг. Наданий суду витяг містить підпис командира військової частини, датований 25.05.2022, тоді як Інструкцію затверджено 26.08.2022.

Доказів ознайомлення позивача з вказаною Інструкцією суду не надано.

Підставою прийняття наказу № 373 від 13.09.2022 зазначений рапорт начальника патруля ОСОБА_10 до якого мали бути додані фото, аудіо фіксація порушення. Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_3 підтвердив викладені в рапорті обставини, повідомивши, що солдат ОСОБА_1 не замітив його прибуття на пост візуального спостереження, втратив пильність, оскільки щось слухав або глядів у мобільному телефоні чи іншому пристрої, що заборонено, помітив ОСОБА_3 тільки через 30-40 секунд, весь цей час ОСОБА_11 знімав на свій телефон обставини того, що відбувалось.

Суду не були надані відповідачем додатки до рапорту ОСОБА_3 , причиною ненадання вказано загроза витоку службової інформації, що також суд вважає надуманим, оскільки, наприклад, аудіофіксація вчиненого порушення не може мати такий наслідок. Також суд приймає до уваги факт не вилучення начальником патруля ОСОБА_3 у позивача телефону або іншого пристрою, яким позивач користувався, з урахуванням того, що мобільний телефон з функціями фото-, відеозйомки, визначення геолокації, виходу у мережу Інтернет, може мати негативні наслідки, наприклад, публікування у відкритому доступі в мережі інтернет фотографії місцезнаходження військової частини, об`єктів інфраструктури військової частини та штатної військової бойової техніки військової частин, що створює передумови витоку службової інформації військового характеру . Не складався при виявленні порушення й акт огляду мобільного телефону або планшету. Сам позивач заперечує факт користування мобільним пристроєм, стверджує, що це була рація.

Суд вважає, що спірний наказ прийнято з порушенням ст. 84-87 Дисциплінарного статуту, оскільки останній не містить причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини, характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, не враховує попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Пояснень від позивача про обставини порушення не відбиралось, службове розслідування також не проводилось. Суд дійшов висновку, що у випадку надходження другого рапорту протягом місяця про порушення дисципліни одного й того ж військовослужбовця, було б доцільним призначати службове розслідування, яке дійсно не є обов`язковим в силу приписів Дисциплінарного статуту, але дозволило б встановити всі істотні факти вчинення позивачем правопорушення, причини і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступень вини. Притягнення до дисциплінарної відповідальності без проведення службового розслідування має місце тоді, коли всі елементи складу дисциплінарного проступку, такі як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, вважаються встановленими та підтвердженими належними засобами доказування. Саме по собі посилання на рапорт та зазначення у наказі про порушення нормативно-правових актів не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за відсутності зазначення характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків тощо.

На підставі викладеного, суд зазначає, що відповідачем не дотримано вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службової перевірки перед притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності, що під час розгляду даної справи представниками відповідача не було надано беззаперечних доказів на підтвердження факту не виконання позивачем своїх функціональних обов`язків при несенні служби, вимог статутів та нормативно-правових актів. Досліджені в ході судового розгляду докази не дозволяють стверджувати, що обставини вчиненого правопорушення установлені повно і всебічно.

В даному випадку, на переконання суду, відповідачем не дотримано вимоги частини 2 статті 2 КАС України, у взаємозв`язку із положеннями частини 2 статті 19 КАС України, а тому наявні ознаки протиправності спірного наказу. Суд наголошує, що в межах даної адміністративної справи судом надана оцінка виключно процедурним аспектам прийняття відповідачем оскаржуваного рішення та встановлено невідповідність останнього критеріям, які визначені частиною 2 статті 2 КАС України.

Посилання відповідача на те, що дисциплінарні стягнення були достроково знятими, не не свідчать про те, що догана та сувора догана були оголошені правомірно, й не вказує на відсутність спору між сторонами. Позивач не погоджується із законістю оголошених дисциплінарних стягнень, в свою чергу відповдіач вважає оскаржувані накази обгрунтованими.

Статтею 97 Дисциплінарного статуту визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Матеріали справи не містять письмових доказів того, що позивач взагалі був обізнаний про факт прийняття наказів, які є предметом спору. Відповідач стверджує про те, що накази про оголошення догани та суворої догани були оголошенні перед строєм, що підтверджують свідок ОСОБА_2 та заперечує позивач. Разом з тим, можливі порушення порядку ознайомлення з оспорюваними наказами мають значення для забезпечення права позивача на доступ до суду для оскарження таких наказів, проте не свідчать про протиправність самих наказів. Тому суд відхиляє доводи позивача про неправомірність оспорюваних наказів з посиланням на порушення встановленого порядку ознайомлення його з цими наказами.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що накази командира військової частини НОМЕР_1 № 337 від 19.08.2022 , № 373 від 13.09.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_4 прийняті без врахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття, а тому підлягають визнанню протиправними у частині накладення стягнення на позивача.

Вимоги про стягнення з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 2236,68 грн. невиплаченої премії не підлягають задоволенню. Накази командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2022 № 357, від 03.10.2022 № 403 , якими був встановлений відсоток премії, позивач не оскаржував в межах даної справи, вони не є скасованими, тому підстав для стягнення грошових коштів на час постановлення судового рішення немає.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Від сплати судового збору позивач звільнений.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 37750 грн. суд дійшов наступного. Згідно із ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому ст. 134 КАС України. Так, відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу було надано наступні докази:

договір про надання юридичних послуг від 27.05.2022 № 2705/22, додаток до договору № 1 від 18.10.2022, яким погоджено розмір гонорару: 2000 грн за одну годину надання правової допомоги (тарифікація від 15 хв); 2500 грн. за забезпечення судового представництва (тарифікація від 1 години), акти приймання-передачі правової допомоги, звіти про витрачений час, платіжні квитнації про оплату..

Позивач стверджує, що поніс такі витрати на професійну правничу допомогу станом на 19.04.2023:

- підготовка та надсилання позову (2 години) - 4000 грн.

- надання послуг зі складання та подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін (0.25 год) - 500 грн.

- надання послуг зі складання та подання клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції 22.02.2023 (0.25 год.) - 500 грн.

- подання адвокатських запитів 4 запита (0.5 годин кожний) х 1000грн. = 4000 грн.,

- підготовка та подання відповіді на відзив ( 2 години) - 4000 грн.,

- підготовки та подання заяви про виклик свідків (1 година) 26.12.2022 - 2000 грн.,

- підготовки та подання заяви про виклик свідків (1 година) 20.01.2023 - 2000 грн.,

- підготовка та подання клопотання про застосування заходів процесуального впливу (0.5 год) - 1000 грн.,

- підготовка та подання заяви про відшкодування адвокатських витрат 14.01.2023 (1 година) - 2000 грн.

- судове представництво усього 5,5 годин (17.01.2023, 27.02.2023,14.03.2023, 20.03.2023) - 13750 грн.,

- підготовка та подання письмових пояснень 19.03.2023 - 2000 грн.

- підготовка та подання додаткових пояснень 18.04.2023 - 2000 грн.

Відповідач заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу (заперечення від 19.01.2023, 25.01.2023, 25.04.2023), зазначає, що відповідач фінансується з державного бюджету, витрати є завищеними, неспівмірними зі складністю справи, підготовка до якої не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, розмір витрат не відповідає критерію розумності та реальності, підготовка до розгляду справ не потребувала спеціальних познань навіть для позивача, який є військовослужбовцем, має знати свої права та обов`язки. Адвокатські запити є шаблоними, не потребували ані значного часу для складання, ані вивчення законодавства, надсилання та подання документів взагалі відбувається через Електронний суд,що також не є складним.

Проаналізувавши зазначені документи у поєднанні з наведеними нормативними положеннями, з урахуванням наведеної практики Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, заслухавши доводи сторін, суд погоджується з тим, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Щодо вимог про стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу судом зазначається, що з врахуванням обставин, які існують в країні на даний час (воєнний стан), оплата однієї години праці адвоката з розрахунку 2000 грн., за участь в судових засіданнях - в режимі відеоконференції 2500 грн., на переконання суду, є завищеною.

Керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд дійшов висновку про стягнення 4800 грн. на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час. Враховуючи предмет позову та зміст і характер наданих послуг, оскільки справа не містила великого обсягу письмових доказів, розглядалась тривалий час тільки через необхідність допиту свідків, з огляду на незначну складність спору, суд приходить до висновку, що співмірними витратами на послуги адвоката під час розгляду даної справи в суді першої інстанції є 1000 грн. за одну годину праці.

Суд вважає, що реальна сума витрат на правничу допомогу становить:

- складання позовної заяви та подання її до суду становить - 3000 грн.,

- за подання клопотань клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та в режимі відеоконференції - 1000 грн. (500 грн. х 2),

- за подання двох адвокатських запитів - 600 грн. (2х 300 грн.) Мається на увазі адвокатські запити №01-11/22-1 від 01.11.2022, № 18-10/22-1 від 18.10.2022 , які не є великими або складними за обсягом. Два інших адвокатських запита від 18.10.2022 № 18-10/22-2, від 18.10.2022 № 18-10/22-3 не стосуються предмету даного спору, та на думку суду, були подані в межах іншої правової допомоги, яку надавав адвокат позивачу за договором від 27.05.2022, укладеним до прийняття відповідачем спірних наказів,

- складання та подання відповіді на відзив від 20.12.2022 - 2000 грн.,

- складання та подання двох заяв про виклик свідків від 26.12.2022 - 750 грн. (500 грн. + 250 грн.),

- складання та подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу 1000 грн.,

- подання письмових пояснень 19.03.2023 - 750грн.,

- подання письмових пояснень 18.04.2023 - 1000 грн.,

- участь в розгляді справи в врежимі відеоконференції 1000 грн. за годину х 5.5години = 5500 грн.

Усього, загальна вартість послуг склала 15600 грн.

Оскільк позов задоволений частково, суд застосовує правила ч.3 ст. 139 КАС України та стягує з відповідача на користь позивача 7800 грн. вартості витрат на правничу допомогу (50%). що є справедливим і співрозмірним, враховуючи обставини справи, предмет позову, тривалість справи, виклик свідків, з урахуванням доцільності витрат, їх обов`язковості , підтвердженості їх нагальної потреби, обсягу часу на технічну підготовку документів тощо.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправними накази командира військової частини НОМЕР_1 :

- № 337 від 19.08.2022 про притягнення солдата ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту "б" статті 48 та статті 55 розділу III Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України у вигляді оголошення догани,

- № 373 від 13.09.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_4 відповідно до пункту "в" статті 48 та статті 55 розділу III Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України у вигляді оголошення суворої догани.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) витрати на правничу допомогу в сумі 7800 грн. (сім тисяч вісімсот гривень).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписаний 03.05.2023.

Суддя Хом`якова В.В.