Справа № 140/3563/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3563/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач1, ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №210 від 23.11.2022 про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком та виплату пенсії відповідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

визнання протиправною відмови ГУ ПФУ у Волинській області про зарахування стажу роботи до пільгового;

зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до пільгового підземного стражу періоди з 20.09.2007 по 31.01.2008 підземним прохідником Шахтарське шахтобудівельне управління ВАТ ДХК «Донбасшахтобуд»; з 04.02.2008 по 20.09.2010 прохідником Відокремлений підрозділ «Шахтопрохідницьке управління №3» ПАТ «Трест Луганськшахтопроходка»; з 22.09.2010 по 26.07.2012 прохідником Філія ТзОВ «Луганськшахтострой» у м. Нововолинську; з 27.07.2012 по 04.12.2012 прохідником ТзОВ «Луганськшахтострой»; з 01.01.2019 по 30.09.2021 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та здійснити перерахунок і виплачувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком з урахуванням даного страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії з 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24.02.2022 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Після призначення пенсії позивачу стало відомо, що відповідачем зараховано до пільгового підземного стажу за Списком №1 лише 9 років 3 місяці 4 дні, тому пенсія призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки має більше 15 років пільгового підземного стажу на день звернення за призначенням пенсії.

Рішенням №10 від 23.11.2022 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в перерахунку пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

07.09.2022 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що періоди роботи з 20.09.2007 по 31.01.2008 підземним прохідником у Шахтарському шахто будівельному управлінні ВАТ «Донбасшахтобуд», з 04.02.2008 по 20.09.2010 прохідником Шахтопрохідницького управління №3 Трест «Луганськшахтопроходка»; з 22.09.2010 по 26.07.2012 прохідником у Філії ТзОВ «Луганськшахтострой» у м.Нововолинськ; з 27.07.2012 по 04.12.2012 прохідником у ТзОВ «Луганськшахтострой» не зараховано у зв`язку з неподанням уточнюючих довідок.

Періоди роботи з 01.01.2019 по 30.09.2021 прохідником у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» не зараховано у зв`язку з несплатою страхових внесків.

Позивач вважає дії відповідачів протиправними, оскільки має 36 років 11 місяців 7 днів повного страхового стажу, що підтверджується записами в трудовій книжці та наявною в реєстрі застрахованих осіб інформацією, а тому потреба у наданні уточнюючих довідок з підприємства відсутня. При цьому зазначає, що із його заробітної плати утримались суми страхових внесків, а він не може нести відповідальність за відсутність у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про сплату єдиного соціального внеску.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.92).

У відзиві на позов (а.с.96-98) відповідач1 його вимог не визнав та зазначив, що оскільки відповідні документи, що підтверджують особливий характер роботи в шкідливих умовах праці за період з 20.09.2007 по 31.01.2008 у ВАТ «Донбасшахтобуд», з 04 02.2008 по 20.09.2010 - у ШПУ №3 тресту «Луганськшахтопроходка», з 22.09.2010 по 26.07.2012 - у філії ТзОВ «Луганськшахтострой» та з 27.07.2012 по 04.12.2012 прохідником у ТзОВ «Луганськшахтострой» позивачем не надані, підстав для зарахування до пільгового стажу вказаних періодів немає. Крім цього, до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 01 01.2019 по 30.09.2021 у ВП шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Крім того, зазначив, що позивачем до позовної заяви додано копії документів, які були розглянуті відповідачем ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та слугували підставою для винесення рішення №10 від 23.11 2022.

Таким чином, відповідач1 вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач2 правом подачі відзиву не скористався.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 01.03.2022 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (період встановлення інвалідності з 24.02.2022 по 28.02.2023) та з 24.02.2022 йому призначена пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с.19).

15.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про проведення перерахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком та згідно з ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Рішенням відповідача2 від 23.11.2022 №10 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії в розмірі пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.16).

07.09.2022 ГУ ПФУ у Волинській області листом за №7618-6012/М-02/8-0300/22 повідомило ОСОБА_1 про те, що при призначенні пенсії до пільгового стажу не враховано, зокрема, періоди його роботи з 20.09.2007 по 31.01.2008 - у Шахтарському шахтобудівельному управлінні ВАТ «Донбасшахтобуд», з 04.02.2008 по 20.09.2010 - у Шахтопрохідницькому управлінні №3 Трест «Луганськшахтопроходка»; з 22.09.2010 по 26.07.2012 - у Філії ТзОВ «Луганськшахтострой» у м.Нововолинськ; з 27.07.2012 по 04.12.2012 у ТзОВ «Луганськшахтострой». Крім цього, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2019 30.09.2021 - у ВП шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України (а.с.17-18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно із статтею 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Як передбачає абзац перший частини першої статті 28 Закону №1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Отже, право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком мають, зокрема, непрацюючі чоловіки, яким встановлено ІІІ групу інвалідності і страховий стаж яких становить 35 років.

Водночас абзацом третім частини першої статті 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VI (далі - Закон №345-VI) мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, зміст наведених положень законодавства у сфері пенсійного забезпечення дає підстави для висновку, що розмір пенсії шахтарів напряму залежить від страхового та пільгового стажу на підземних роботах.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, при призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідачем здійснено розрахунок страхового стажу, відповідно до якого страховий стаж останнього становив 36 років 11 місяців 7 днів (а.с.17-18).

Маючи на момент призначення пенсії по інвалідності страховий стаж більше 35 років, позивач скористався своїм правом на вибір пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, подавши відповідну заяву від 15.11.2022.

Проте, відповідач2 не врахував норми абз.8 ч.2 ст.33 Закону №1058-IV та безпідставно відмовив позивачу в призначенні пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, вказуючи на те, що безпосередній страховий стаж останнього становить 25 років 5 місяців 15 днів.

Водночас спірні правовідносини виникли також у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності періодів роботи з 20.09.2007 по 31.01.2008 підземним прохідником у Шахтарському шахто будівельному управлінні ВАТ «Донбасшахтобуд», з 04.02.2008 по 20.09.2010 прохідником Шахтопрохідницького управління №3 Трест «Луганськшахтопроходка»; з 22.09.2010 по 26.07.2012 прохідником у Філії ТзОВ «Луганськшахтострой» у м.Нововолинськ; з 27.07.2012 по 04.12.2012 прохідником у ТзОВ «Луганськшахтострой» у зв`язку з неподанням уточнюючих довідок та періоди роботи з 01.01.2019 по 30.09.2021 прохідником у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з несплатою страхових внесків.

Щодо не зарахування відповідачами періодів роботи позивача з 20.09.2007 по 31.01.2008 підземним прохідником у Шахтарському шахто будівельному управлінні ВАТ «Донбасшахтобуд», з 04.02.2008 по 20.09.2010 прохідником Шахтопрохідницького управління №3 Трест «Луганськшахтопроходка»; з 22.09.2010 по 26.07.2012 прохідником у Філії ТзОВ «Луганськшахтострой» у м.Нововолинськ; з 27.07.2012 по 04.12.2012 прохідником у ТзОВ «Луганськшахтострой», суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Розділ І Списку №1 має назву «Гірничі роботи» (видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд)

Підрозділом 1 Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень (далі - підрозділ 1) розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 передбачено, що до Списку №1 відносяться прохідники.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі Порядок № 637).

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, при цьому, у разі відсутності у ній відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.

У трудовій книжці позивача вказано про періоди роботи позивача з 20.09.2007 по 31.01.2008 підземним прохідником у Шахтарському шахто будівельному управлінні ВАТ «Донбасшахтобуд» з повним робочим днем, з 04.02.2008 по 20.09.2010 прохідником Шахтопрохідницького управління №3 Трест «Луганськшахтопроходка» з повним робочим днем; з 22.09.2010 по 26.07.2012 прохідником у Філії ТзОВ «Луганськшахтострой» у м.Нововолинськ з повним робочим днем; з 27.07.2012 по 04.12.2012 прохідником у ТзОВ «Луганськшахтострой» з повним робочим днем (а.с.12-15).

При цьому з архівних довідок Трудового архіву від 12.05.2022 №196, №197, №200, №201, №204 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, вбачається, що позивач дійсно працював у шахтопрохідницькому управлінні №3 і за період з 04.02.2008 по 20.09.2010 виконував роботу на посаді прохідника підземного, на іншу роботу чи на неповний робочий день за вказаний період не переводився (а.с.34, 35); дійсно працював у філії товариства з обмеженою відповідальністю «Луганскшахтострой» у м.Новолинську і за період з 22.09.2010 по 26.07.2012 виконував роботу на посаді прохідника підземного, на іншу роботу чи на неповний робочий день за вказаний період не переводився (а.с.56, 57); дійсно працював у філії товариства з обмеженою відповідальністю «Луганскшахтострой» і за період з 27.07.2012 по 04.12.2012 виконував роботу на посаді прохідника підземного, на іншу роботу чи на неповний робочий день за вказаний період не переводився (а.с.75, 76).

При цьому, Трудовий архів у листі від 12.05.2022 №212 вказав, що не може видати довідки про стаж роботи позивача у Шахтарському ШБУ «Донбасшахтобуд», оскільки документи вказаного підприємства на зберігання до відділу не надходили (а.с.86).

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, наказами по Шахтопрохідницькому управлінню №3 ВАТ «Трест Луганськшахтопроходка» №34 від 17.02.2009, №75 від 23.11.2010 «Про затвердження результатів проведення атестації робочих місць» затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад працівникам, котрим підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене законодавством, в тому числі за Списком №1 за посадою прохідник підземний (а.с.44, 61).

Таким чином, суд дійшов висновку, що наданими позивачем документами повністю підтверджується його пільговий стаж за спірні періоди, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати вказані періоди роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1.

Водночас в силу приписів абзаців дев`ятого, десятого частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відтак, період роботи позивача з 20.09.2007 по 31.01.2008 підземним прохідником у Шахтарському шахто будівельному управлінні ВАТ «Донбасшахтобуд», з 04.02.2008 по 20.09.2010 прохідником Шахтопрохідницького управління №3 Трест «Луганськшахтопроходка»; з 22.09.2010 по 26.07.2012 прохідником у Філії ТзОВ «Луганськшахтострой» у м.Нововолинськ; з 27.07.2012 по 04.12.2012 прохідником у ТзОВ «Луганськшахтострой» на посаді, яка віднесена до списку №1, враховується до страхового стажу в подвійному розмірі.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не подано уточнюючих довідок про зайнятість на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1 за спірні періоди, оскільки згідно з пунктом 20 Порядку №637 уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу подаються лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Щодо періоду роботи позивача з 01.01.2019 по 30.09.2021 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», який не врахований до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків, то суд зазначає наступне.

Згідно з частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Водночас за приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Так, відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с.12-15) вбачається, що ОСОБА_1 з 24.07.2018 по 30.09.2021 працював у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» прохідником V розряду.

Разом з тим, факт виконання ОСОБА_1 підземних робіт в шахті, які відносяться до відповідного Списку №1 робіт і професій, затвердженого Кабінетом Міністрів України, у зазначений період підтверджено також довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» від 27.01.2022 №14 (а.с.27), та яка була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії.

Водночас довідкою ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» від 17.05.2022 №397/8.4/01-19 (а.с.26) підтверджується та обставина, що позивачу за період роботи з 01.01.2019 по 30.09.2021 була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку нараховано ЄСВ.

При цьому, судом встановлено, що відсутність за даними системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату страхових внесків обумовлена тим, що у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» наявний борг по єдиному внеску, тому зарахування поточних платежів відбувалося в рахунок погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення.

Таким чином, оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що в період з 01.01.2019 по 30.09.2021 позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача зазначений період його роботи у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

Суд наголошує, що механізм державного соціального страхування передбачає державні гарантії реалізації застрахованими особами їхніх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем належної пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу. Застраховані особи самостійно, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати роботодавцями страхових внесків.

Беручи до уваги зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача спірних періодів роботи позивача та про наявність у позивача права на перерахунок пенсії з урахуванням цього стажу з дня призначення пенсії по інвалідності.

З урахуванням спірних періодів поряд із страховим стажем позивача, який відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку є безспірним (36 років 11 місяців 7 днів), виконується умова щодо страхового стажу не менше 35 років для призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Суд наголошує, що для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року (стаття 8 Закону №345-VI). За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (абзац десятий частини третьої статті 24 Закону №1058-IV).

При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що позивач отримує пенсію по інвалідності з 24.02.2022, а тому пенсійний орган слід зобов`язати здійснити з 24.02.2022 перерахунок вже призначеної пенсії ОСОБА_1 .

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, виходячи з наданих статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що для належного та ефективного захисту порушеного права позивача позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 23.11.2022 №10;

зобов`язання відповідача1 зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди періоди з 20.09.2007 по 31.01.2008 підземним прохідником Шахтарське шахтобудівельне управління ВАТ ДХК «Донбасшахтобуд»; з 04.02.2008 по 20.09.2010 прохідником Відокремлений підрозділ «Шахтопрохідницьке управління №3» ПАТ «Трест Луганськшахтопроходка»; з 22.09.2010 по 26.07.2012 прохідником Філія ТзОВ «Луганськшахтострой» у м. Нововолинську; з 27.07.2012 по 04.12.2012 прохідником ТзОВ «Луганськшахтострой»; з 01.01.2019 по 30.09.2021 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та здійснити перерахунок і виплату призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону №345-VI з 24.02.2022.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18).

У заявленому адміністративному позові позивач просить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Як вбачається із договору про надання правничої допомоги від 13.02.2023, квитанції до прибуткового касового ордера №9 від 01.03.2023 позивач сплатив адвокату ОСОБА_2 кошти в загальній сумі 5000,00 грн на оплату правової допомоги, яка складається з написання позовної заяви 5000,00 грн (а.с.86а).

Відповідач1 не погоджується із співмірністю правничої допомоги, а також просив відмовити в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зазначена сума за написання заяви по суті є надмірною та неспівмірною наданим адвокатом послуг.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на правову допомогу адвоката суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, така категорія адміністративних справ не вимагає від адвоката опрацювання значної кількості нормативних актів при підготовці позову.

Крім того, з даних автоматизованої системи документообігу «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що адвокатом Свередюк Ю.А. неодноразово подавались позови в інтересах шахтарів щодо їх пенсійного забезпечення, що вказує на те, що підготовка окремого позову не вимагає значних затрат часу.

Тому суд, виходячи із критеріїв, визначених частиною дев`ятою статті 139 КАС України, вважає, що з огляду на зміст наданих послуг, кількість затраченого адвокатом часу, наявні підстави обмежити розмір витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн, а решту витрат повинен понести позивач.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат між відповідачами, суд враховує ступінь вини кожного з них, зокрема, ГУ ПФУ у Волинській області у неврахуванні при призначенні пенсії позивачу спірних періодів, а ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у прийнятті спірного рішення про відмову в перерахунку пенсії.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних долях судові витрати у загальній сумі 3073,60 грн, з них 2000,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката та 1073,60 грн судового збору, сплаченого відповідно до квитанції (а.с.10).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.11.2022 №10 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 20.09.2007 по 31.01.2008 підземним прохідником Шахтарське шахтобудівельне управління ВАТ ДХК «Донбасшахтобуд», з 04.02.2008 по 20.09.2010 прохідником Відокремлений підрозділ «Шахтопрохідницьке управління №3» ПАТ «Трест Луганськшахтопроходка», з 22.09.2010 по 26.07.2012 прохідником Філія ТзОВ «Луганськшахтострой» у м.Нововолинську, з 27.07.2012 по 04.12.2012 прохідником ТзОВ «Луганськшахтострой», з 01.01.2019 по 30.09.2021 прохідником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та здійснити перерахунок і виплату призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 24 лютого 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати в розмірі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати в розмірі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, );

Відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49000, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій