Справа № 200/916/23
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року Справа№200/916/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, 21100, м. Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 7), з вимогами:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №48 від 22 лютого 2023 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1) від 15 лютого 2023 року із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01 січня 1992 року по 22 жовтня 1992 року, та до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 19липня 1989 року по 29 січня 1990 року на посаді «Скловара» в Костянтинівському скляному заводі та періоду навчання в Костянтинівському Індустріальному технікумі з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1989 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем 15 лютого 2023 року було подано заяву до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1).

22 лютого 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області було винесено рішення №48 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1), яке мотивоване тим, що позивач не має достатнього пільгового стажу за Списком №1. До страхового стажу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області не було зараховано період роботи з 01 січня 1992 року по 22 жовтня 1992 року, оскільки з 01 січня 2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Також до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 19 липня 1989 року по 29 січня 1990 року на посаді «Скловара» в Костянтинівському скляному заводі в загальній кількості 00 років 06 місяців 10 днів, а також період навчання в Костянтинівському Індустріальному технікумі з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1989 року.

Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №48 від 22 лютого 2023 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1) незаконними.

Ухвалою від 16.03.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві відповідач 1 заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача 1 вказав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення від 22.02.2023 №48 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Прозагальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 у зв`язку звідсутністю пільгового стажу роботи необхідної тривалості згідно поданих документів.Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З урахуванням викладеного вважає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави длязадоволення позовних вимог позивача відсутні.

У відзиві відповідач 2 заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача 2 вказав, що за результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 з 01.01.1992 року по 22.10.1992 року, у зв`язку тим, що з 01 січня 2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Окрім того, до пільгового страхового стажу за Списком №1 не було зараховано період роботи з 19.07.1989 року по 29.01.1990 року, оскільки за вказаний період відсутнє підтвердження документами відповідних умов праці. Окрім того, відповідно до архівного витягу від 05.03.2021 року №05-07-07/103 в наказі №134/к від 18.07.1989 року зазначено, що без перевірки знань до самостійної роботи не допускати. З огляду на це неможливо встановити в яких умовах праці знаходився позивач та чи був він безпосередньо зайнятий на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

Зауважує, відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» період навчання зараховується до пільгового страхового стажу лише при одній умові якщо впродовж трьох місяців після закінчення навчання в професійно-технічному навчальному закладі особа працевлаштувалася за набутою (пільговою) професією. З огляду на зазначене період навчання з 01.09.1985 року по 01.07.1989 року, оскільки: 1) у дипломі НОМЕР_3 не зазначено яку професію набув позивач, тому неможливо встановити чи особа працевлаштувалася саме за набутою професією; 2) до пільгового страхового стажу зараховано період з 23.10.1992 року, таким чином факт працевлаштування за пільговою професією відбувся більш ніж через 3 місяці.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою від 15.02.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 1 частини 2 статті 114Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькійобласті.

Відповідно до вищезазначеного Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області, який опрацьовував заяву за принципом екстериторіальності, було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (рішення від 22 лютого 2023 року №48) з наступних підстав:

Відповідач 2 вказує, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача склав 31 рік 06 місяців 19 днів, пільговий стаж за Списком №1 склав 06 років 06 місяців 18 днів.

Вказує, що за доданими документами до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.

Період роботи позивача в Російській Федерації згідно трудової книжки НОМЕР_2 , з 01.01.1992 по 22.10.1992 не зараховано до страхового стажу, оскільки з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Тому, пенсії громадян, які проживали, працювали на території Російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058-IV від 09.07.2003року. Як наслідок, до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) натериторії РСФСР по 31.12.1991.

У зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи необхідної тривалості позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Вважаючи протиправним рішення відповідача 2 № 48 від 22 лютого 2023 року про відмову в призначенні пенсії, представник позивача звернулася з цим позовом до суду.

До матеріалів справи також було додано:

- трудову книжкою НОМЕР_2 , з якої вбачається, що перший запис про трудову діяльність позивача починається з 19.03.1990;

- архівну довідку №05-07-07/97 від 05 березня 2021 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював скловаром 3 розряду на ванних печах у машинно-ванному цеху № 2 (приготування скломаси) на Костянтинівському скляному заводі імені Жовтневої революції з 22 липня 1988 року по 01 грудня 1988 року; з 19липня 1989 року по 29 січня 1990 року;

- архівну довідку №05-07-07/98 від 05 березня 2021 року, з якої вбачається наступне: «Відомостей про переведення позивача іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати за період роботи на Костянтинівському скляному заводі імені Жовтневої революції з 22 липня 1988 року по 01 грудня 1988 року; з 19липня 1989 року по 29 січня 1990 року не виявлено»;

- архівні витяги з наказів №05-07-07/100 від 05 березня 2021 року, №05-07-07/101 від 05 березня 2021 року, №05-07-07/102 від 05 березня 2021 року, з яких вбачається, що позивача прийнято на виробничу практику та проходження виробничої практики за період з 22 липня 1988 року по 01 грудня 1988 року.

Також були додані архівні витяги за №05-07-07/103 та №05-07-07/104, з яких вбачається, що позивача прийнято на посаду та звільнено з посади «Скловара», тобто період роботи на посаді «Скловара» на Костянтинівському скляному заводі імені Жовтневої з 19липня 1989 року по 29 січня 1990 року.

Також надано довідку №69/к від 05 квітня 1990 року, яка була видана позивачу при звільнення для подання до відділу кадрів Білібінського управління механізації, де позивач працював після звільнення з Костянтинівського скляного заводу.

Також було додано архівну картку форми Т-2, з яких вбачається, що позивач за посадою «Скловара» 3 розряду працював на ванних пічах у машинно-ванному цеху №2 (приготування скломаси) на Костянтинівському скляному заводі імені Жовтневої революціїза період роботи з 22 липня 1988 року по 01 грудня 1988 року; з 19липня 1989 року по 29 січня 1990 року

Крім того, надано накази №229 від 05.08.1994 року та №256 від 27.07.1999 про атестацію посади «Скловара» на підприємстві Костянтинівський Скляний завод» за Списком №1.

Усі архівні відомості були наданні позивачу Виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради.

Також надано диплому серії НОМЕР_4 від 01 липня 1989 року, з якого вбачається, що позивач закінчив 01 липня 1989 року Костянтинівський Індустріальний Технікум за спеціальністю «Технологія Скла та виробів з нього». Дата вступу вказано 1985 року.

Архівні довідки №05-07-07/97 та №05-07-07/98 від 05 березня 2021 року, які видано Костянтинівською міською радою, з яких вбачається, що позивач період навчання проходив виробничу практику в Костянтинівському скляному заводі з 22 липня 1988 року по 01 грудня 1988 року на посаді «Скловара».

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 цієї статті визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії позивача народився 15.01.1970, а тому на час звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 15.02.2023 позивач досяг віку 53 років.

Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 в частині наявності в позивача загального та спеціального страхового стажу, то судом встановлено таке.

Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зараховано до стажу позивача періоди роботи на території Російської Федерації згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 з 01.01.1992 року по 22.10.1992 року у зв`язку тим, що з 01 січня 2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

З огляду на ч.ч.1, 2 ст.4 Закону №1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії в Україні діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. (далі за текстом - Угода), зобов`язання за якою були взяті дев`ятьма державами-учасницями СНД, серед яких Україна та Російська Федерація.

Згідно зі ст.1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 р. (ратифікована 11.07.1995 р. та чинна з 11.08.1995 р.), сторонами за якою, серед інших, є Україна та Російська Федерація, трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Суд відхиляє посилання відповідачів на обставини того, що з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а для України зазначений міжнародний договір припинить свою дію 19.06.2023 (лист Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 № 72/14-612-108210), оскільки вказані обставини не впливають на правомірність прийняття оскарженого рішення пенсійного органу, що прийнято 22.02.2023, та не стосується періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Щодо зарахування пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 19 липня 1989 року по 29 січня 1990 року на посаді «Скловара» в Костянтинівському скляному заводі та періоду навчання в Костянтинівському Індустріальному технікумі з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1989 року.

У спірному рішення дане питання відповідачем 2 не досліджувалось, про те у відзиві на позовну заяву відповідача - 2 вказує, що до страхового стажу зараховано період навчання в Костянтинівському Індустріальномутехнікумі з 01.09.1985 по 01.07.1989. Період роботи з 19.07.1989 по 22.01.1990 згідно довідки від 05.04.1990 №69/к зарахованодо страхового стажу, оскільки довідка не містить відомостей про пільговий характер роботи тавідношення до Списку №1.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Так, при поданні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1) позивачем була подана трудова книжка, де відсутній запис про період роботи з 19 липня 1989 року по 29 січня 1990 року на посаді «Скловара» в Костянтинівському скляному заводі, а також відсутній запис про період навчання в Костянтинівському Індустріальному технікумі з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1989 року.

Але, до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивачем були подані архівні довідки. які видані архівним відділом Костянтинівської міської Ради, з яких вбачається період роботи позивача на пільгових умовах відповідно за Списком №1 за період з 19 липня 1989 року по 29 січня 1990 року на посаді «Скловара» в Костянтинівському скляному заводі, що видана виконавчим комітетом Костянтинівської міської Ради, відомості про переведення позивача на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати в період з 6 серпня 1988 рок по 18 лютого 1994 року не виявлено.

При цьому, посада скловара віднесені до Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 (пункт 1 Скляне виробництво розділ XV Скляне і фарфоро-фаянсовое виробництво), яка була чинною на час роботи позивача на зазначених посадах.

Слід зазначити, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Ураховуючи, що Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників не ліквідовано, відповідач 2 , відповідно до вимог статті 44 Закону № 1058, мав змогу самостійно звернутися до підприємства для підтвердження інформації зазначеній у архівній довідці Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, проте докази такого звернення, відсутні в матеріалах справи.

Окремо суд наголошує, що відповідач 2 не доказав що, дійшовши висновку про недостатність документів для зарахування вказаного вище періоду роботи до пільгового стажу, пенсійний орган запропонував позивачу подати додаткові документи, в тому числі уточнюючі довідки.

Крім того, пенсійний орган не довів належними і допустимими доказами, що виявивши недостатність документів для призначення пенсії, він скористався своїми повноваженнями, передбаченими ст. 44 Закону № 1058, зокрема провів перевірку чи звернувся з відповідних запитом.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення «Про відмову в призначенні пільгової пенсії» підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, відповідач 2 не забезпечив всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих заявником документів.

Оскільки рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Також судом встановлено, що відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" навчання у вищих і середніх спеціальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів та інше зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Отже, необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в Костянтинівському індустріальному технікумі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування особи на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та після закінчення навчання вона повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Так, відповідно до диплому серії НОМЕР_4 від 01 липня 1989 року позивач закінчив 01 липня 1989 року Костянтинівський індустріальний технікум за спеціальністю «Технологія Скла та виробів з нього», 19 липня 1989 року був прийнятий на посаду «Скловара» в «Костянтинівський скляний завод». Таким чином, перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не перевищує 3х місяців.

Разом з тим суд вказує, що спірне рішення пенсійного органу не містить у собі жодної конкретизації щодо не зарахованих до пільгового стажу позивача періодів роботи, посилання на норми діючого законодавства, які стали підставою для незарахування певних періодів роботи до пільгового стажу позивача за Списком № 1, у змісті рішення відсутній аналіз причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

З метою поновлення порушеного права позивача вищевказаним протиправним рішенням відповідача суд доходить висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 01 січня 1992 року по 22 жовтня 1992 року, та до пільгового стажу роботи за Списком №1 з 19 липня 1989 року по 29 січня 1990 року на посаді «Скловара» в Костянтинівському скляному заводі та періоду навчання в Костянтинівському Індустріальному технікумі з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1989 року.

Застосовуючи цей спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що судовий захист має бути ефективним, зокрема виключати повторне звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем за позовними вимогами позивача є ГУ ПФУ у Вінницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Отже, саме на ГУ ПФУ у Вінницькій області суд покладає обов`язок повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком подану 15 лютого 2023 року, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

Як наслідок, у задоволенні позовних вимог позивача до ГУ ПФУ в Донецькій області слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання до суду даного позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

З урахуванням встановлених обставин у справі, враховуючи, що спір в даному випадку виник внаслідок протиправних дій відповідача - 2, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача - 2 судових витрат у повному обсязі в сумі 1073,60 грн., які слід стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Щодо строків розгляду адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти станом на день розгляду справи.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Донецький окружний адміністративний суд розташований в м.Слов`янськ Донецької області. У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, системних ракетних обстрілів населених пунктів області, у тому числі м.Слов`янськ, які здійснюються державою-агресором та створюють суттєву загрозу життю та здоров`ю людей, керівництво Донецької обласної державної адміністрації через засоби масової інформації закликало мешканців області евакуюватись до більш безпечних регіонів України.

Згідно п. 4 опублікованих 02.03.2022 року Радою суддів України Рекомендацій щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

В таких умовах керівництвом Донецького окружного адміністративного суду задля збереження життя та здоров`я працівників та відвідувачів суду прийнято рішення про подальшу організацію роботи установи в дистанційному режимі.

У період з 10.04.2023 по 14.04.2023 суддя ОСОБА_2 перебувала на навчанні.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, площа Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, 21100, м. Вінниця, вул..Хмельницьке шосе, 7) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №48 від 22 лютого 2023 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 лютого 2023 року про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду, та зарахувати до страхового стажу період роботи з 01 січня 1992 року по 22 жовтня 1992 року, та до пільгового стажу роботи за Списком №1 з 19 липня 1989 року по 29 січня 1990 року на посаді «Скловара» в Костянтинівському скляному заводі та періоду навчання в Костянтинівському Індустріальному технікумі з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1989 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Повне судове рішення складено 03.05.2023.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька