Справа № 480/253/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2023 року Справа № 480/253/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення, середнього заробітку та додаткової винагороди,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якій просить:
- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 450 від 05.08.2022 «Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1590 о/с від 27.12.2022 «По особовому складу», яким звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 , та поновити позивача на службі в Національній поліції України на посаді інспектора сектору транспортного забезпечення Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час його перебування на посаді інспектора сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП з 17.12.2022 по 27.12.2022;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, тобто з 28.12.2022;
Ухвалою суду від 16.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На вказаний відзив представником позивача була надана відповідь, у якій останній зазначає, що доводи відповідача не спростовують аргументів позивача, викладених у позовній заяві.
На вказану відповідь відповідач надав заперечення, у якому зазначив про необґрунтованість доводів позивача та просив відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою суду від 12.04.2023 судом витребувано у відповідача додаткові докази.
Також судом було витребувано та досліджено у ході судового розгляду справу Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/3988/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУаАП.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що наказом ДПП № 313 о/с від 22.08.2017 позивача було призначено на посаду інспектора сектору транспортного забезпечення Управління патрульної поліції в м. Суми.
Наказом Національної поліції України № 1265 від 08.12.2017 назва Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції змінюється на Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції.
Наказом начальника Департаменту Патрульної поліції від 23.06.2022 № 805 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків», з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, які передували та призвели до складання на інспектора сектору транспортного забезпечення управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 адміністративних матеріалів за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мало місце поза службою 22.06.2022, відповідно до частин першої та другої статті 17, статтей 26, 28 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», пунктів 1 та 4 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, пунктів 2 та 3 розділу І, пункту 1 розділу II Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, призначено службове розслідування (а.с.142).
Наказом відповідача від 05.07.2022 № 875 відповідно до частини третьої статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», згідно з доповідною запискою від 12.10.2021 про необхідність продовження строку проведення службового розслідування, продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного наказом Департаменту патрульної поліції від 23.06.2022 № 805 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», на п`ятнадцять календарних днів (а.с.144).
Наказом відповідача від 21.07.2022 № 957 «Про допуск до виконання службових обов`язків працівників патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції» позивач був допущений до виконання службових обов`язків (а.с.145).
Комісія, що проводила службове розслідування, підсумовуючи зібрані матеріали у резолютивній частині вказаного висновку, зазначила, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 2.3 розділу II посадової інструкції інспектора сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6086, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до інспектора сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 необхідно застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, частини третьої статті 1, пункту 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту, пунктів 2.2.2, 2.2.19 розділу II посадової інструкції начальника сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 28.09.2020 №2007, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до начальника сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП капітана поліції ОСОБА_10 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження (а.с.117-132).
Пунктом 1 оскаржуваного наказу відповідача від 05.08.2022 №450 «Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень» наказано за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 7 розділу 4 порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року №893, пункту 3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179, пункту 2,3 розділу 2 посадової інструкції інспектора сектору транспортного забезпечення УПП Сумській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 №6086, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до інспектора сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.15-17).
У мотивувальній частині вказаного наказу зазначено, що під час службового розслідування встановлено, що інспектор сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП капітан поліції ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою, керував автомобілем "Volvo S60", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за місцем зупинки в присутності 2 свідків та в подальшому відмовився в закладі охорони здоров`я, що призвело до складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №061226 від 22.06.2022 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зважаючи на викладене, указані дії, вчинені капітаном поліції Віталієм Глуходідом, дискредитують систему органів поліції та поліцейських в очах громадськості, негативно впливають на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Зазначений поліцейський проявив негідну поведінку в поза службовий час, підірвав довіру до себе як носія влади та вчинив дисциплінарний проступок.
У період з 06.08.2022 по 17.12.2022 позивач перебував на лікарняному (а.с.23-48).
01.11.2022 Ковпаківським районним судом м. Суми була розглянута справа № 592/3988/22 щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП. За наслідками вказаного розгляду постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.11.2022 закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. У мотивувальній частині вказаної постанови суд зазначив: «З відеофайлів, наданих УПП в Сумській області вбачається, що працівники поліції прибули за місцем проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебував. ОСОБА_1 неодноразово стверджував працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом. Допитані судом свідки не підтвердили, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля по АДРЕСА_2 . Зокрема, свідок ОСОБА_2 , яка здійснила виклик на лінію «102», не підтвердила, що за кермом автомобіля «Volvo» перебував ОСОБА_1 . У матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували факт, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo 22.06.2022 року о 21 год. 13 хв.» (а.с. 20-21).
Наказом відповідача від 16.12.2022 №1558 о/с «По особовому складу» позивач був переведений для подальшого проходження служби до ГУ Національної поліції в Сумській області з 16.12.2022 (а.с.62).
26.12.2022 наказом відповідача №1573 о/с «По особовому складу» скасовано пункт наказу Департаменту патрульної поліції від 16.12.2022 № 1558 о/с в частині переведення для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) та звільнено з посади інспектора сектору транспортного забезпечення управління патрульно поліції в Сумській області з 16 грудня 2022 року (а.с.63).
Наказом відповідача від 27.12.2022 №1590 о/с позивача, відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», звільнено зі служби в поліції, підставою вказаного наказу зазначено - наказ ДПП від 05.08.2022 №450 (а.с.22).
Окрім того, у період з 17.12.2022 по 27.12.2022 позивачу взагалі не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення з підстав, як зазначив представник відповідача, відсутність інформації про приступлення до виконання службових обов`язків.
Не погоджуючись з вказаними наказами про звільнення та з ненарахуванням та невиплатою грошового забезпечення і додаткової винагороди за вищевказані періоди, позивач і звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідач, приймаючи оскаржувані накази, посилався на наступні норми нормативно-правових актів.
Так, відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Пунктом 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року №893, визначено, що кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.
Також, пунктом 3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179, визначено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.
Пунктом 2.3 розділу 2 посадової інструкції інспектора сектору транспортного забезпечення УПП Сумській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 №6086, визначено, що інспектор сектору повинен постійно працювати над підвищенням свого освітнього та професійного рівня, бути дисциплінованим, чітко виконувати доручення, проявляти ініціативу та мобілізувати себе на виконання поставлених задач (а.с.182).
Відповідно до частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Так, приймаючи оскаржуваний наказ № 450 від 05.08.2022 «Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_11 у вигляді звільнення зі служби в поліції, відповідач своє рішення обґрунтовує вчиненням позивачем дисциплінарного проступку, який полягав у керуванні автомобілем у поза службою (вихідний день) з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за місцем зупинки в присутності 2 свідків та в подальшому відмовою в закладі охорони здоров`я, що призвело до складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №061226 від 22.06.2022 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд зазначає, що тільки зважаючи на викладене, указані дії, які вчинені позивачем, відповідач вважав такими, що дискредитують систему органів поліції та поліцейських в очах громадськості, негативно впливають на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Суд зазначає, що виключно вказані обставини, що зазначені у оскаржуваному наказі, є предметом оцінки суду, оскільки були підставою для прийняття оскаржуваного наказу, інші доводи, які не зазначені у оскаржуваному наказі, але зазначаються відповідачем вже у відзиві, не можуть бути оцінені судом, як підстави для відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки не були підставою для прийняття оскаржуваного наказу.
Відповідно до змісту оскаржуваного наказу та висновку службового розслідування, основним питання для дослідження суду у даній справі, є встановлення факту керування позивачем автомобілем у поза службою (вихідний день) з ознаками алкогольного сп`яніння та факту відмови позивача від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за місцем зупинки.
Роблячи висновок, що у вказаному періоді часу саме позивач керував автомобілем «Volvo S60», н.з. НОМЕР_1 , відповідач посилається на пояснення, зібрані у ході проведення службового розслідування.
Вищевказані пояснення підтвердив поліцейський взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області ДПП капрал поліції ОСОБА_12 (а.с.156-157).
Відповідно до пояснень, наданих в.о. інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Сумській області ДПП ст. лейтенант поліції Бондаря Ярослава Володимировича, він не був свідком керування позивачем вищевказаним автомобілем, але, як він зазначає у поясненнях, він був свідком того, як при слідуванні позивача до закладу охорони здоров`я для огляду на стан алкогольного сп`яніння та під час опитування у службовому автомобілі ОСОБА_2 (заявниці), остання, побачивши позивача, сказала: «Де це він» (а.с.161).
Усі вищевказані пояснення мають інформацію, що вказані обставини були зафіксовані на портативні відеореєстратори.
Також, як зазначено у висновку, двічі була опитана ОСОБА_2 (заявниця), яка у своїх поясненнях від 22.06.2022, зазначила, що 22.06.2022 вона отримала замовлення на базу відпочинку о 20:40 год., прибувши на місце, помітила, що незнайомий їй чоловік близько 40-45 років, який знаходився в нетверезому стані, хотів сісти за кермо автомобіля «Volvo» з номерним знаком НОМЕР_1 . З ним знаходився чоловік, який намагався його зупинити, але останній проігнорував. Потім вона помітила, що він сів за кермо та зателефонувала на «102» і повідомила про це та про те, що автомобіль рухається в сторону міста (а.с. 174).
У поясненнях від 27.06.2022 ОСОБА_2 зазначила вже більше інформації, а саме, що 22.06.2022 о 20:40 год. вона, яка працює таксистом, отримала замовлення на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Прибувши на місце остання зупинила свій транспортний засіб на парковці вказаної вище бази та під час очікування клієнта помітила, як незнайомий їй чоловік на вигляд близько 40 - 45 років, середньої тілобудови, який був одягнений у темну футболку та сині джинсові шорти, який на вигляд мав явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме хитку ходу та поведінка останнього не відповідала обстановці, оскільки вказаний громадянин намагався сісти за кермо автомобіля темного кольору марки «Volvo» н.з. НОМЕР_1 . Поруч з невідомим знаходився інший чоловік, який намагався його зупинити та не давав сісти останньому за кермо. Виходячи з ситуації, ОСОБА_13 стало зрозуміло, що один чоловік вмовляє іншого не сідати за кермо та нікуди не їхати у такому стані. Після недовгих умовлянь чоловік у темній футболці та джинсових шортах із ознаками сп`яніння, все ж таки проігнорувавши свого знайомого, сів за кермо автомобіля «Volvo», н.з. НОМЕР_1 та поїхав із бази відпочинку у бік міста. Коли вказаний вище громадянин поїхав, ОСОБА_14 одразу зателефонувала на скорочений номер екстренного виклику поліції «102» та повідомила про вищевказаний факт, після чого, дочекавшись клієнта, ОСОБА_14 вирушила на маршрут. Близько 22:00 год. ОСОБА_13 зателефонували працівники поліції та повідомили, що її необхідно опитати за фактом звернення до поліції про водія з ознаками алкогольного сп`яніння. Поліцейські повідомили ОСОБА_13 , що їй необхідно приїхати до наркологічного диспансеру по АДРЕСА_3 . Прибувши на місце, ОСОБА_15 зустріли працівники поліції та запросили до службового автомобіля, у якому остання надавала пояснення з приводу повідомлення до поліції. У ході опитування двері службового автомобіля відчинились і до салону заглянув чоловік, якого ОСОБА_14 одразу впізнала оскільки бачила його на парковці бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », коли останній сідав за кермо автомобіля н.з. НОМЕР_1 , та відносно якого ОСОБА_14 повідомляла до поліції. Працівник поліції, який опитував заявницю, запитав, чи впізнала вона чоловіка, який заглядав до салону, на що ОСОБА_14 відповіла, що впізнала. Також зазначила, що на момент опитування вона не знала, що вказаний вище чоловік є працівником поліції. Після надання пояснень поліцейські відпустили ОСОБА_15 та остання відразу поїхала додому (а.с.149).
Вищевикладені пояснення, відповідно до позиції відповідача, у повному обсязі підтверджували факт керування позивачем автомобіля у нетверезому стані.
У той же час позивач у своїх поясненнях від 22.06.2022 зазначив зовсім інші обставини та заперечував факт керування вказаним автомобілем у нетверезому стані, а саме, позивач зазначив, що 22.06.2022, час зазначити не зміг, знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 . На час прибуття працівників патрульної поліції на службовому автомобілі «Mitsubishi» автомобіль знаходився в нерухомому стані. Позивач зазначає, що автомобілем «Volvo», н.з. НОМЕР_1 , він не керував, а знаходився в якості пішохода. Працівники поліції висунули звинувачування начебто він керував транспортним засобом та запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру. Інша частина пояснень стосується порядку доставлення до медичного центру (а.с.170).
У ході проведення службового розслідування 05.07.2022 також були відібрані пояснення у позивача, у яких він зазначив, що 22.06.2022 приблизно з 19:00 год. до 20:40 год. він разом з друзями відпочивав на базі відпочинку в районі Луки в м. Суми. Близько 20:00 год. позивач відчув різке підвищення тиску та запаморочення, у зв`язку з цим приблизно о 20:35 год. попросив свого товариша - ОСОБА_16 відвезти його додому на автомобілі «Volvo», н.з. НОМЕР_1 , оскільки у нього було посвідчення водія категорії «В». Позивач передав ключі від автомобіля ОСОБА_17 , який потім сів за кермо, а позивач сів на місце переднього пасажира, під час поїздки вони посварилися на ґрунті боргових зобов`язань. Приблизно о 21:00 год. позивач з його товаришем ОСОБА_18 приїхали до дому по АДРЕСА_2 , після чого останній вийшов з автомобіля замкнув його та передав позивачу ключі і пішов по своїх справах. Позивач йому телефонував, щоб він поставив авто до двору, але останній не брав слухавку та вимкнув телефон. На момент прибуття автомобіля патрульної поліції за адресою: АДРЕСА_2 о 21:14 год. автомобіль знаходився в нерухомого стані (відеозапис камери служби автомобіля підтверджує ці обставини), а позивач у цей час перебував на вулиці біля свого подвір`я, будь-які докази, що автомобілем керував позивач, відсутні, керував автомобілем його товариш ОСОБА_19 . Таким чином, позивач вважає, що на нього безпідставно складено адміністративні матеріали за частиною першої статті 130 КУпАП. Той факт, що позивач вирішив перелізти через паркан, пояснив тим, що патрульний ОСОБА_20 протягом тривалого часу наполегливо пропонував йому пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння, при цьому позивач йому пояснював, що не знаходився за кермом та не керував автомобілем, натомість ОСОБА_20 не звертав на це жодної уваги і знов пропонував теж саме. При цьому, ОСОБА_20 постійно звертав увагу, що позивач - поліцейський, і веде себе негідно, тобто проявляв до позивача (як зазначає позивач) упереджене ставлення, виявляв неповагу і діяв протиправно, в результаті чого позивач відреагував емоційно і вирішив уникнути поліцейського свавілля та піти від ОСОБА_20 (а.с.152).
Також посадовими особами відповідача у ході проведення службового розсування 05.07.2022 були відібрані пояснення у ОСОБА_16 , відповідно до яких останній зазначив, що 22.06.2022, приблизно з 19:00 до 20:40 год., він разом з друзями відпочивав на базі відпочинку «Балу». Близько 20:35 год. до нього звернувся товариш ОСОБА_1 , який дуже погано себе почував і попросив відвезти його додому, на що ОСОБА_16 погодився, оскільки мав посвідчення водія відповідної категорії. Приблизно 21:00 год. ОСОБА_16 привіз ОСОБА_1 додому. Під час керування автомобілем між ними виникла сварка на грунті боргових зобов`язань. ОСОБА_16 припаркував автомобіль і коли вони вийшли з автомобіля, ОСОБА_16 зачинив двері та передав ключі ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_1 неодноразово йому телефонував, але він не брав слухавку (а.с.153).
Інші пояснення, які надані відповідачем, не містять інформації, яка може підтвердити факт керування позивачем автомобілем у період часу з 20:30 до 21:15 год. 22.06.2022, а містять у собі виключно інформацію про обставини та події, які відбувалися вже після першого спілкування позивача та патрульних поліцейських, які виявили позивача та автомобіль «Volvo» з н.з. НОМЕР_1 .
З вищевикладених пояснень, судом встановлено, що позивач наполягає на тому, що у період часу з 20:30 до 21.15 год. 22.06.2022 він не керував вказаним автомобілем, що також підтверджує ОСОБА_16 , у той же час, відповідач, з посиланням на пояснення своїх працівників - ОСОБА_5 та ОСОБА_21 , а також пояснення заявниці - ОСОБА_2 , зазначає про безумовно встановлений факт керування позивачем вказаним автомобілем.
З метою встановлення об`єктивних обставин щодо того, чи керував позивач вказаним автомобілем, судом були досліджені відеоматеріали, які надані відповідачем (6 DVD дисків).
Так, судом досліджено відеофайл (video_2022-06-23_15-30-46.mp4 диск №1) на якому зафіксовано рух патрульного автомобіля по вулиці, 22.06.2022 у проміжок часу з 21:13:36 по 21:14:06 год. Відео фіксує огляд дороги уперед по руху автомобіля. З даного відео вбачається, що патрульний автомобіль їде по прямій вулиці з ґрунтовним покриттям і починаючи з 2 секунди відеофайлу наближається до припаркового автомобіля біля (задньої лівої пасажирської двері) якого не рухаючись стоїть чоловік, руки якого знаходять в кишенях шортів. Даний відеофайл не містить інформації, яка б вказувала на те, що вказаний автомобіль рухався, або з нього хтось виходив, чи хто ним керував.
Відеофайл «clip-0.mp4» диск № 1 містить в собі відеозапис з відеореєстратора, який знаходився на одягу водія патрульного автомобіля та фіксував часовий проміжок з 21:13:23 по 21:54:26 22.06.2022. Вказаний відеофайл фіксує як патрульний автомобіль під`їжджає до чоловіка ( ОСОБА_1 ), який стоїть біля автомобіля «Volvo». Після виходу поліцейського з патрульного автомобіля, останній запитує у вказаної особи права та техпаспорт на авто, на що вказана особа зазначає про відсутність документів, у подальшому вказаний файл фіксує події на місці. Даний відеофайл не містить інформації, яка вказувала на те, що вказаний автомобіль рухався, і з нього хтось виходив, чи хто ним керував. Також вказаний файл не містить визнання ОСОБА_1 факту того, що саме він приїхав на вказаному автомобілі.
Також судом було досліджено відеофайл «clip-23.mp4» диск № 5, на якому зафіксовано аудіозапис, як працівник поліції 22.06.2022 у період часу з 22:14 по 22:28 год. у салоні службового автомобіля отримує пояснення у жінки. Відповідно до змісту вказаних пояснень, це пояснення, які надала ОСОБА_2 , у ході надання яких упізнала ОСОБА_1 (відповідно до позиції відповідача). Однак, з дослідженого відео судом встановлено, що жіночний голос каже: «Так, це він», однак вказане відео упродовж всього часу фіксує пусте місце переднього пасажира та не містить жодної фіксації кого саме бачила опитувана особа, як і не має відео кого саме опитують.
Суд зазначає, що надані відповідачем інші відеоматеріали не містять жодних даних, які б дозволили ідентифікувати позивача, як водія автомобіля у період часу з 20:30 до 21:15 год. 22.06.2022.
З вищезазначених матеріалів судом встановлено, що вони не містять жодного доказу, який давав можливість комісії, що проводила службове розслідування і керівнику відповідача, вказувати на факт керування позивачем автомобілем у період часу з 20:40 до 21:15 год. 22.06.2022.
Єдиним можливим доказом у підтвердження вказаного факту на момент затвердження висновку службового розслідування були пояснення ОСОБА_2 , яка, відповідно до пояснень відповідача, упізнала та підтвердила те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.
У ході розгляду даної справи Ковпаківським районним судом м. Суми були допитані свідки, які надали свідчення, а саме:
свідок ОСОБА_2 , яка здійснила виклик на лінію «102», пояснила, що вона прибула за викликом на базу «Балу» і поки чекала пасажирів, побачила, що два чоловіки між собою сперечалися і один з них, який перебував в нетверезому стані, намагався сісти за кермо автомобіля «Volvo», інший чоловік йому заважав. Вона була від них на відстані до 10 метрів. Хто з цих двох чоловіків сів за кермо автомобіля, вона не бачила. Вона зателефонувала на лінію «102»;
свідок ОСОБА_22 - працівник бази « ІНФОРМАЦІЯ_3 », пояснив, що 22.06.2022 на базі відпочивав ОСОБА_1 разом зі знайомими. Близько 20:30 год. відвідувачі почали розходитися. Він спостерігав, як ОСОБА_1 на стоянці сперечався разом зі своїм знайомим ОСОБА_23 , між ними був конфлікт. ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння, а ОСОБА_23 сів за кермо автомобіля «Volvo». Він не бачив, щоб ОСОБА_23 вживав алкоголь на відпочинку на базі;
свідок ОСОБА_16 пояснив, що 22.06.2022 він домовився з ОСОБА_1 зустрітися на базі «Балу». Коли їхали на базу відпочинку за кермом автомобіля був ОСОБА_1 . На базі ключі від автомобіля були у нього, він алкоголь не вживав. Коли він та ОСОБА_1 збиралися їхати з бази відпочинку, між ними виник конфлікт, були невирішені певні фінансові питання. Він сів за кермо автомобіля і довіз ОСОБА_1 до місця його проживання по АДРЕСА_2 і відразу пішов, оскільки були певні непорозуміння з ОСОБА_1 . При поверненні з бази «Балу» за кермом автомобіля був він, ОСОБА_1 автомобілем не керував.
Також, Ковпаківським районним судом м. Суми були досліджені надані відповідачем відеофайли, з яких судом встановлено, що працівники поліції прибули за місцем проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебував. ОСОБА_1 неодноразово стверджував працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом.
Відповідно до ч.6 ст.77 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Сумським окружним адміністративними судом для огляду суддею під час розгляду справи № 480/253/23 з Ковпаківського районного суду м. Суми була витребувана справа № 592/3988/22 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУаАП.
Вивчивши матеріали вказаної справи, судом не було встановлено жодних інших обставин, окрім вищевикладених.
У зв`язку з вищевикладеним, відповідач, в порушення ч.2 ст.77 КАС України, не надав доказів того, що інспектор сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП капітан поліції ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою, керував автомобілем «Volvo» S60, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.
Щодо посилання на порушення позивачем п.2.5 Правил дорожнього руху, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу, що вказана вимога щодо обов`язкового проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правомірною виключно до водія (особи, яка керує транспортним засобом), однак, як вищезазначено судом, відповідач не надав жодного фактичного доказу того, що позивач у спірних правовідносинах набув статусу водія, а тому мав можливість правомірно відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У зв`язку з вищевикладеним, суд зазначає, що оскаржуваний наказ № 450 від 05.08.2022 та похідний від нього №1590 о/с від 27.12.2022, не відповідають п.3 ч.2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, а саме негідну поведінку позивача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення 22.06.2022 та під час проходження медичного огляду позивачем, що на думку позивача є самостійною підставою для прийняття оскаржуваних наказів, суд зазначає, що виключно керівник відповідача, використовуючи надані йому дискреційні повноваження, має можливість визначати за які дії або бездіяльність притягувати до дисциплінарної відповідальності підлеглих працівників.
У даному випадку, відповідно до змісту наказу № 450 від 05.08.2022, відповідач визначив виключно дві підстави для притягнення до відповідальності позивача, а саме: керування позивачем автомобіля з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду.
Тому суд зазначає, що вказані обставини не можуть бути оцінені судом як правомірні підстави для звільнення, оскільки відповідач, користуючись наданим йому правом, не визначив їх як відповідні підстави для звільнення.
Враховуючи вищевикладені обставини, позивач підлягає поновленню на службі на посаді інспектора сектору транспортного забезпечення Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції (посади з якої він був звільнений) з 28.12.2022 (останній робочий день - 27.12.2022, відповідно до наказу від 27.12.2022 №1590 о/с).
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Законом України «Про Національну поліцію» не встановлено процедури поновлення протиправно звільненого поліцейського на посаді, відтак, у цьому випадку застосуванню підлягають норми трудового законодавства.
Приписами частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно із абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) у всіх інших випадках (до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Учасники справи правильність визначення середньоденної заробітної плати позивача не заперечують і не спростовують.
Позивача звільнено 27.12.2022, який є останнім робочим днем та за який, враховуючи наказ, нарахована заробітна плата, а рішення суду про поновлення його на посаді датоване 03.05.2023.
Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд здійснює з наступного за днем звільнення робочого дня, тобто з 28.12.2022.
Таким чином, період вимушеного прогулу позивача з 28.12.2022 по 03.05.2023 складає 127 днів.
У силу приписів податкового законодавства України, особою відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку; на податкового агента покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
За наведених обставин, суд зазначає, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає виплаті позивачу із відрахуванням обов`язкових податків, зборів, платежів.
У відповідності з пунктами 2, 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.
Щодо позовної вимоги стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час його перебування на посаді інспектора сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП з 17.12.2022 по 27.12.2022, суд зазначає наступне.
Дане питання врегульоване Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, який затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260 (далі Порядок № 260).
Відповідно до п.п.6-8 Порядку, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.
Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.
За час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується.
Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.
З вищевикладеної норми вбачається, що якщо особа призначена на посаду відповідним наказом, що у даній справі не є спірним, вона має отримувати грошове забезпечення за місцем проходження служби.
Підставою для припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується за який період припиняється виплата грошового забезпечення.
Ухвалою суду від 12.04.2023 було витребувано у відповідача докази нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період служби з 17.12.2022 по 27.12.2022. У разі відсутності нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за вказаний період, відповідача зобов`язано надати пояснення (докази за потреби) з зазначенням підстав відсутності вказаного нарахування та виплати.
Відповідно до пояснень, наданих представником відповідача від 26.04.2023 та довідки відповідача від 25.04.2023, позивачу дійсно у період з 17.12.2022 по 27.12.2022 не виплачувалось грошове забезпечення у зв`язку з відсутністю інформації про приступлення до виконання службових обов`язків.
Суд звертає увагу, що позивач у період з 17.12.2022 по 27.12.2022 був працівником відповідача та відносно нього не приймалось жодного розпорядчого документа (оскільки вони не були надані на вимогу суду), який надав відповідачу право не нараховувати та не виплачувати позивачу грошове забезпечення, що не заперечує відповідач.
Також суд зазначає, що звільнення позивача з посади відбулося відповідно до пояснень відповідача та оскаржуваного наказу від 27.12.2022.
У зв`язку з викладеним, судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за період служби з 17.12.2022 по 27.12.2022.
Звертаючись до суду з позовом у даній частині позивач просить суд стягнути з відповідача грошове забезпечення, утім, суд зазначає, що оскільки відповідачем взагалі не нараховувалось грошове забезпечення, тому належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час його перебування на посаді інспектора сектору транспортного забезпечення УПП в Сумській області ДПП з 17.12.2022 по 27.12.2022.
Нормами пункту 5 зазначеної постанови визначено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнивши абзац перший після слів «та поліцейським» словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
При цьому, у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Суд зазначає, що винагорода є платою за працю чи нагородою за заслуги, досягнення, тощо.
Як слідує з матеріалів справи, у період з 06.08.2022 по 17.12.2022 ОСОБА_1 перебував на лікарняному та не виконував службові обов`язки за посадою, не брав безпосередню участь у бойових діях, не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, відтак не набув права на відповідні виплати у зазначеному періоді.
Крім цього, пунктом 14 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 28 листопада 2022 року № 775, визначено, що додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські: 6) звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність (крім випадків, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку та умов, а також крім поліцейських, які направлені за рішенням лікарсько-консультативної комісії для отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги або які направлені згідно із законодавством для лікування за кордон, або які перебувають на амбулаторному лікуванні внаслідок обставин, визначених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку та умов),- з дня звільнення від виконання службових обов`язків.
У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача у даній частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки судовий збір не сплачувався позивачем, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення, середнього заробітку та додаткової винагороди задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 450 від 05.08.2022 «Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1590 о/с від 27.12.2022 «По особовому складу».
Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на службі на посаді інспектора сектору транспортного забезпечення Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції з 28.12.2022.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошового забезпечення за період служби з 17.12.2022 по 27.12.2022.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько