Справа № 160/7431/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 квітня 2023 року Справа 160/7431/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України», в якій позивач просить:

- визнати дії відповідача Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (Код , адреса: вул. Бердичівська, 1, м. Київ, 04116) щодо відмови у скасуванні Довідки №95/ПС, прийнятої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» про визначення ступеня придатності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ) - протиправними та зобов`язати скасувати Довідку №95/ПС, прийняту Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» про визначення ступеня придатності ОСОБА_1 ;

- визнати дії відповідача Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (Код , адреса: вул. Бердичівська, 1, м. Київ, 04116) щодо відмови у проведені переогляду/додаткового огляду ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ) - протиправними та зобов`язати провести переогляд/додатковий огляд позивача ОСОБА_1 на предмет визначення ступеню придатності до несення служби в поліції;

- визнати дії відповідача Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (Код , адреса: вул. Бердичівська, 1, м. Київ, 04116) щодо відмови у визначенні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ) діагнозу «Складний міопічний астигматизм з рефракцією в 5.0 та різницею в 2- х меридіанах в 1,0 на ліве око» як такий, що не пов`язано з проходженням служби в поліції - протиправними та зобов`язати після проведення переогляду/додаткового огляду позивача ОСОБА_1 визначити діагноз «Складний міопічний астигматизм з рефракцією в 5.0 та різницею в 2-х меридіанах в 1,0 на ліве око» як такий, що пов`язано з проходженням служби в поліції;

- визнати дії відповідача Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (Код , адреса: вул. Бердичівська, 1, м. Київ, 04116) щодо відмови у визначенні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ) діагнозу «Вертеброгенна цервікоторіколюмбалгія, статико-динамічні порушення хреба І-ІІ ступеню на тлі остеохондрозу шийного, грудного та поперекового відділів хребта, спондилоартрозу, спондильозу, протрузій міжхребцевих дисків СЗ-С4, Тh5-Тh8, Тh10- Тh11, L3-S1, гриж міжхребцевих дисків С4-С7, Тh8-Th12, L3-L5» з незначним порушенням функції хребта. Міопія середнього ступеню правого ока» як такий, що пов`язано з проходженням служби в поліції - протиправними та зобов`язати після проведення переогляду/додаткового огляду позивача ОСОБА_1 визначити діагноз «Вертеброгенна цервікоторіколюмбалгія, статико-динамічні порушення хреба І-ІІ ступеню на тлі остеохондрозу шийного, грудного та поперекового відділів хребта, спондилоартрозу, спондильозу, протрузій міжхребцевих дисків СЗ-С4, Тh5-Тh8, Тh10-Тh11, L3-L5, гриж міжхребцевих дисків С4-С7, Тh8- Тh12, L3-L5» як такий, що одержаний під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».

За приписами частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти (п. 2).

Згідно з частиною шостою статті 160 КАС України якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

Позовну заяву було подано представником позивача - адвокатом Тимошенко Д.В., проте у порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві не зазначено адреси місця проживання/перебування позивача, а саме - не вказано номер квартири, корпусу (вказано лише АДРЕСА_2 ), у той час, як з Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.04.2022 року № 1201- свідчить, що фактичним місцем проживання позивача є АДРЕСА_3 .

Вказані обставини свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим ч. 5 ст. 160 КАС України, у зв`язку із чим, позивачу слід подати уточнену позовну заяву в якій вказати повну адресу фактичного місця проживання позивача.

Крім того суд зазначає, що у відповідності до вимог пункту 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Суд також зауважує, що цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Частиною 2 ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч.1 ст.5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Тобто, предметом оскарження до адміністративного суду у розумінні ч.1 ст. 5 КАС України, можуть бути рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а позовні вимоги про зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є способом поновлення порушених прав позивача, які мають бути похідними від основної вимоги про визнання протиправним відповідного рішення, дій чи бездіяльності відповідача.

Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб (п. 9 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Частиною 1 ст. 4 КАС України надається визначення поняття «Суб`єкт владних повноважень» - як орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З матеріалів позову судом встановлено, що позивач оскаржує дії Державної установи «Головного медичного центру Міністерства внутрішніх справ України» щодо відмови скасувати Довідку №95/ПС від 22.02.2023 року, прийнятої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» про визначення ступеня придатності ОСОБА_1 до служби в поліції (не придатний до служби на посаді) та відмову у проведені переогляду/додаткового огляду ОСОБА_1 .

У якості відповідача визначено - Державну установу «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» ().

Між тим суд зазначає, що наказом Міністерства внутрішніх України від 03.04.2017 року №285 затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (далі Положення №285), яким встановлено організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Так, медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи п. 2 Розділу 1 Положення № 285).

Основними завданнями ВЛК є: 1) визначення за станом здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів до служби в поліції, кандидатів до вступу до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальні заклади), здобувачів вищої освіти навчальних закладів, придатності поліцейських до подальшої служби при переміщенні по службі, проходження служби у відрядженні за кордоном; 2) визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку придатності кандидатів до військової служби за контрактом, у військовому резерві, кандидатів до вступу до вищих військових навчальних закладів НГУ (далі - ВВНЗ), ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням; 3) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу); 4) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу (п. 3 Розділу 1).

ВЛК відповідно до покладених на них завдань: 1) проводять лікарську експертизу кандидатам на службу в поліцію, поліцейським і колишнім поліцейським, кандидатам до вступу до вищих навчальних закладів, здобувачам вищої освіти навчальних закладів; 2) проводять військово-лікарську експертизу кандидатам на військову службу за контрактом, у військовому резерві, до вступу у ВВНЗ, військовослужбовцям НГУ, колишнім військовослужбовцям, колишнім особам рядового й начальницького складу; 3) забезпечують контроль за проведенням лікарської та військово-лікарської експертизи, а також лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я МВС та НГУ; 4) узагальнюють та аналізують результати проведення лікарської та військово-лікарської експертизи та розробляють пропозиції щодо вдосконалення цієї роботи; 5) спільно з лікарями-спеціалістами закладів охорони здоров`я МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоров`я та придатність до служби (п. 4 Розділу 1).

ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань військово-лікарської експертизи (п. 5 Розділу 1).

Лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК (п.1 Розділу 2).

Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО). ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС). ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО. У питаннях проведення лікарської та військово-лікарської експертизи штатні і позаштатні ВЛК підпорядковуються ЦВЛК, постанови якої можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку (п. п. 2-4 Розділу 2).

До складу штатних ВЛК входить начальник (голова) комісії, лікарі-спеціалісти, медичні реєстратори (п. 5 Розділу 2).

Штатні ВЛК мають печатки, штампи та бланки зі своїм повним найменуванням (п. 9 Розділу 2).

Функціями штатних ВЛК є - 1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги; 2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів цієї роботи; 3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках; 4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК (п. 16 Розділу 2).

Штатні ВЛК мають право: 1) запитувати у разі потреби медичні документи (медична карта стаціонарного хворого, медична карта амбулаторного хворого, консультативні висновки тощо), матеріали службових перевірок, характеристики на особу, довідки з архіву, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття експертного висновку та постанови ВЛК; 2) залучати лікарів-спеціалістів закладів охорони здоров`я МВС, лікарів-спеціалістів інших міністерств та відомств (за їх згодою) для вирішення питань лікарської і військово-лікарської експертизи; 3) направляти осіб, які проходять лікарську або військово-лікарську експертизу, на стаціонарне обстеження до закладів охорони здоров`я МВС або до лікувально-профілактичних установ інших міністерств і відомств (за їх згодою) з метою проведення необхідного обстеження чи діагностики (п. 17 Розділу 2).

Таким чином, військово лікарські комісії, в тому числі штатні ВЛК - Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві, у розумінні КАС України, наділені публічно-владними управлінськими функціями на підставі законодавства, та є самостійними суб`єктами владних повноважень, дії яких можуть бути оскаржені до суду.

З наданих до позову доказів судом встановлено, що 01.03.2023 року адвокатом Тимошенко Д.В. в інтересах позивача було подано скаргу до Центральної медичної військово лікарської комісії МВС України, а 16.03.2023 року Центральною медичною (військово лікарською) комісією Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» було надано відповідь за вих. № 33/4-6А3 щодо результатів розгляду скарги.

Тобто, спірні відносини виникли між позивачем та Центральною медичною (військово лікарською) комісією Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України», яка в рамках наданих повноважень здійснювала розгляд скарги. Між тим, у позовній заяві відповідачем вказано іншого суб`єкта владних повноважень, а саме- Державну установу «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (), який теж є самостійним суб`єктом владних повноважень, але відмінних від повноважень ВЛК, зазначених у Положенні про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС.

Вказані обставини свідчать про невідповідність позову вимогам п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, у зв`язку із чим позивачу слід визначитись із суб`єктним складом сторін по справі, предметом спору та привести позов у відповідність до вимог вищенаведених норм.

Частиною 4 статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За приписами ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 94 КАС України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суд звертає увагу на те, що статтею 94 КАС України визначено загальні вимоги щодо оформлення письмових доказів, до яких належать документи, та передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

В тексті позовної заяви позивач вказує, що він проходить службу на посаді інспектора 2-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «Корпус оперативно-раптової дії» ГУНП в Луганській області. Крім того, до матеріалів справи надано копію службової характеристики, в якій зазначено, що лейтенант поліції Бортніков О.В. проходить службу в Національній поліції з 01.11.2015 року по теперішній час, на займаній посаді з 20.08.2021 року.

Слід відмітити, що ч. 2 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач, а також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

При цьому, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Всупереч вимогам ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем до матеріалів позовної заяви не надано доказів перебування позивача на службі на посаді інспектора 2-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «Корпус оперативно-раптової дії» ГУНП в Луганській області на момент виникнення спірних відносин (наказ про призначення на посаду), а також не повідомлено про наявність об`єктивних причин через наявність яких такі докази не можуть бути надані.

За наведених обставин, позивачу слід подати докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Зазначені вище недоліки свідчать про невідповідність поданої позивачем позовної заяви вимогам, встановленим статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви у кількості примірників залежно від складу сторін, в якій зазначити повну адресу місця проживання/перебування позивача (вказати номер квартири, корпусу), визначитись із суб`єктним складом учасників справи та привести позовні вимоги у відповідність до норм ч. 5 ст. 160 КАС України;

- докази на підтвердження обставин про які зазначено у позові - перебування позивача на службі на займаній посаді станом на момент виникнення спірних відносин (наказ на призначення на посаду).

На підставі викладеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Тулянцева