Справа № 420/846/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/846/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова В.Ф.

секретар Стрезєва А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представниці позивача Слободянюк В.О.,

представника відповідача Димона І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 витрат, понесених у зв`язку із перебуванням у службових відрядженнях в період часу з 10.06.2022 по 05.09.2022 року;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 , витрати, понесені у зв`язку із перебуванням у службових відрядженнях в період часу з 10.06.2022 по 05.09.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати, ОСОБА_1 , доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 14.10.2022 року;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 , заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 14.10.2022 року.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги і зазначив, що він тричі перебував у службових відрядженнях в період з 10.06.2022 року по 05.09.2022 року, за які йому не були виплачені понесені витрати. По закінченню кожного відрядження приїздив до УПП в Одеській області де отримував новий наказ про відряження, готував документи про витрати за попереднє, а саме: заповнював посвідчення про відрядження, подавав квитанції та оригінали документів, що засвідчують вартість витрат за найм житла, а також відомості стосовно готелю, де знімав житло та здавав їх до відділу документального забезпечення УПП в Одеській області ДПП, тому що командиром було повідомлено саме про таку процедуру і що цей відділ передає документи далі за належністю. Документи здавав вчасно, з дотриманням строку у п`ять робочих днів після прибуття з відрядження. У відділі документального забезпечення, нікому не видавали документів, які б підтверджували їх прийняття, більше того, повідомляли, що це не передбачено. Після того, як здавав документи за попереднє відрядження, отримував посвідчення у черговій частині на наступний місяць, де в підтвердження цього ставив підпис у журналі про відрядження. Звертався з цим питання до свого безпосереднього командира, який повідомив, що документи знаходяться на опрацюванні. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд зазначає, що позивач був допитаний у якості свідка з дориманням всіх вимог передбачених КАС України та був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показаів суду.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, проти перебування позивача у відрядженні з 10.06.2022 по 05.09.2022 не заперечував, зазначав, що позивач при поверненні з відрядження відповідно до Інструкції №672 мав подавати документи до бухгалтерської служби Департаменту патрульної поліції яка знаходиться у м. Києві, а не до відділу документального забезпечення УПП в Одеській області, чим порушив порядок здачі документів для отримання відшкодування витрат, понесених під час відряження. Такі документи позивач не подавав. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у службових відрядженнях у відділі організації несення служби в місті Ізмаїл УПП в Одеській області в період з 10.06.2022 року по 05.09.2022 року відповідно до наказів №342 від 09.06.2022 року, №394 від 09.07.2022 року та №448 від 05.08.2022 року. (а.с.17-21)

Позивачу не відшкодовані витрати понесені під час відрядження, а саме добові та витрати на проживання у готелі. Грошові кошти (аванс) перед відрядженням не отримував.

Ці обставини не спростовуються відповідачем.

При розгляді цієї справи суд ураховує наступні приписи діючого законодавства.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції унормовані, насамперед, приписами Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580), Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Закону України «Про державну службу», Кодексу законів про працю, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про відпустки» тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті служби у поліції.

Згідно статті 121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.

Особливості направлення у службові відрядження поліцейських визначені Інструкцією про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженою наказом МВС України від 02.08.2017 № 672 (далі Інструкція №672).

За приписами п. 2 Розділу І Інструкції № 672, службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

Згідно пункту п. 1 Розділу II Інструкції №672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

Згідно п. 2, 3 Розділу II Інструкції №672, строк перебування поліцейського у відрядженні визначається керівником, але не може перевищувати 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів (далі - постанова КМУ № 98), та випадків, передбачених пунктами 4 та 6 цього розділу.

Поліцейським, направленим у службові відрядження, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 2 цього розділу, виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 та п. 2 Розділу III Інструкції № 672 поліцейському, який направляється у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи "Відрядження" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", які оформлюються відрядженою особою. Орган (підрозділ) поліції самостійно забезпечує виготовлення бланків посвідчень про відрядження. На бланку посвідчення про відрядження проставляється відповідні серія та номер. Виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється.

Обов`язки щодо видачі посвідчень про відрядження та ведення журналу обліку видачі бланків посвідчень про відрядження (додаток 2) покладаються на працівників підрозділів документального забезпечення органів (підрозділів) поліції.

У п. 10 Розділу III Інструкції №672 зазначається, що фактичний час перебування в службовому відрядженні визначається за наявними відмітками в посвідченні про відрядження, засвідченими підписами керівників та печаткою органів (підрозділів) поліції, куди відряджений поліцейський, а також за місцем проходження служби. Відмітки в посвідченні про відрядження засвідчуються печаткою. У разі відсутності відміток про вибуття з місця постійної служби, прибуття у відрядження та повернення з відрядження добові витрати не відшкодовуються.

Відповідно до п. 16, 17 Розділу III Інструкції №672, після повернення зі службового відрядження протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати до бухгалтерської служби картку АІС "Відрядження" у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

Поліцейський заповнює картку АІС "Відрядження" відповідно до порядку її заповнення, визначеного в посвідченні про відрядження.

Пунктом 18 Розділу III Інструкції №672 визначено, що якщо до бухгалтерської служби звіт про використання коштів подано заповненим неповністю, з помилками та/або без підтвердних документів, його разом зі всіма документами повертають поліцейському без виконання. Поліцейський у строк до трьох робочих днів з часу повернення звіту про використання коштів повинен подати до бухгалтерської служби виправлений звіт про використання коштів та підтвердні документи.

Як встановлено судом і не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 перебував у службових відрядженнях у відділі організації несення служби в місті Ізмаїл УПП в Одеській області в період з 10.06.2022 року по 05.09.2022, отримував 3 (три) посвідчення про відрядження.

Відповідач наполягає на тому, що позивач повинен був здати посвідчення про відрядження та оригінали документів, що засвідчують вартість витрат за найм житла не до відділу документального забезпечення УПП в Одеській області, а до бухгалтерської служби ДПП, яка знаходиться у м. Києві як зазначено в Інструкції №672.

Суд не погоджується з такими обгрунтуваннями відповідача як підстави для відмови у відшкодуванні витрат і зазначає, що дійсно вказана інструкція передбачає здачу документів до бухгалтерської служби з метою їх перевірки стосовно правильності заповнення та відповідності вимогам первинних документів, що на думку суду є логічним і правильним.

Але, за відсутності бухгалтерсьокї служби УПП в Одеській області та заявності відділу документального забезпечення, яким були оформлені та видані позивачу посвідчення про відрядження, логічним та правомірним є твердження позивача та його дії щодо повернення посвідчення про відрядження та документів до того ж самого структурного підрозділу який йому їх видав тобто відділу документального забезпечення. Суд не погоджується з тим, що направляти документи позивач мав саме і тільки до бухгалтерської служби в м. Київ, оскільки якщо б УПП в Одеській області заперечувало проти такого способу подачі документів, то працівники відділу документального забезпечення мали б не приймати у позивача дані документи, або здійснити відправку до Департаменту патрульної поліції самостійно.

Суд вважає, що за відсутності відділу бухгалтерської служби в УПП в Одеській області як і в інших регіональних управліннях України, але за наявності відділу документального забезпечення в управлінні, з метою забезпечення трудових прав та гарантій поліцейського, відповідач зобов`язаний приймати посвідчення про відрядження та інші документи, що підтверджують понесені витрати. Системний аналіз положень Інструкції №72 не встановлює жодних заборон стосовно прийняття таких документів, а з урахуванням того, що саме регіональний віділ документального забезпечення видає посвідчення про відрядження, то дії позивача повернути їх після заповнення є правильними.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначав про те, що у позивача відсутні докази здачі документів до відділу ідділу документального забезпечення управління.

Суд відхиляє такі заперечення виходячи з наступного.

Подання документів до вказаного відділу підтверджуються не тільки поясненнями позивача допитаного як свідка в судовому засіданні, а і поясненнями свідка ОСОБА_2 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та склав присягу свідка. ОСОБА_2 підтвердив, що разом з позивачем здавав до відділу документального забезпечення УПП в Одеській області заповнене посвідчення про відрядження, а також оригінали документів, що засвідчують вартість витрат за найм житла, оскільки разом з позивачем були у відрядженні та про такий порядок були повідомлені керівництвом. Також свідок повідомив, що при здачі документів, вони з позивачем не розписувались та ніяких підтверджень про їх прийняття не отримували. Свідок зазначив, що у грудні 2022 року він знову був відправлений у службове відрядження, а після його закінчення у такому ж порядку здав необхідні документи до відділу документального забезпечення УПП в Одеській області та отримав відшкодування витрат, понесених у зв`язку зі службовим відрядженням у грудні місяці. ОСОБА_2 наголошував, що процедура по здачі посвідчень про відрядження завжди була такою, тобто до відділу документального забезпечення.

Допитавши свідків суд вважає, що посвідчення про відрядження та оригінали документів, що засвідчують вартість витрат за найм житла були здані позивачем до УПП в Одеській області, але з невідомих причин не були опрацьовані, а понесені витрати не відшкодовані.

Крім того, суд зазначає, що Інструкція №672 не передбачає видачі розписки або іншого документу про отримання документів про відрядження від поліцейських при їх здачі навіть якщо це здійснювати до відділу бухгалтерського обліку. Саме тому у позивача не можуть бути жодні підтверджуючі документи про здачу оригіналів документів як до відділу бухгалтерського обліку так і до відділу документального забезпечення.

Таким чином, іншого способу усунути протиріччя щодо здачі документів до УПП в Одеській області як допит свідків суд не вбачає і саме з їх показів приходить до вищенаведених висновків.

На думку суду, вимога відповідача здати документи до відділу бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції у м. Київ від поліцейського тричі направленого у відрядження безперервно на строк 90 діб в порушення норм трудового законодавства та Інструкції №672, без виплати авансових платежів, без відшкодування витрат за перше відзрядження є не тільки не справедливою, але протиправною та свавільною, яка підриває авторитет поліції та держави перед поліцейськими та громадянами.

Так, відповідно до ст. 62 ЗУ "Про національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави, забезпечується належними умовами для виконання покладених на нього службових обов`язків, своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України, у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства, захищає свої права, свободи та законні інтереси всіма способами, що передбачені законом.

Аналіз вищенаведеної статті дає суду підстави зробити висновок про те, що відповідачем не виконані приписи вказаної статті, щодо забезпечення умовами для виконання покладених на позивача як поліцейського службових обов`язків, не забезпечено своєчасне і в повному обсязі отримання компенсаційних виплат понеснених під час відрядження.

Розглянувши подані сторонами заяви та документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльністі Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати витрат, понесених у зв`язку із перебуванням у службових відрядженнях в період часу з 10.06.2022 по 05.09.2022 року підлягають повному задволенню, оскільки відповідач не надав суду доказів які б спростовували ці вимоги та не довів свою правову позицію.

Суд зазначає, що відповідач на виконання рішення суду в цій частині зобов`язаний вжити заходів щодо відновлення поданих позивачем документів не виключено, що і за допомогою позивача та відшкодувати йому понесені витрати понесені під час відрядження.

Позивач звернувся також з вимогою щодо нездійснення доплати до грошового забезпечення як поліцейському, який забезпечував життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 14.10.2022 року.

Суд встановив, що позивач, в період з липня 2017 року по 14 жовтня 2022 року проходив службу в Департаменті патрульної поліції та перебував на посаді поліцейської взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

За період з березня 2021 року по 14.10.2022 року позивачу не виплачена доплата до грошового забезпечення, як поліцейському, який забезпечував життєдіяльність населення на період дії карантину. Ані позивач, ані відповідач не заперечують цей факт. Позивач вважає, що ДПП незаконно не здійснив йому таку доплату до грошового забезпечення, просить задовольнити дану позовну вимогу.

Департамент патрульної поліції у свою чергу, у відповідь на адвокатський запит представниці позивача від 18.11.2022 року, надав інформацію, що бюджетні асигнування для виплати додаткової доплати по Програмі 1007070 з березня 2021 року по листопад 2022 року не виділялись, накази керівником Департаменту патрульної поліції не видавались, заборгованість зі сплати вказаної доплати та підстави для її здійснення за період з 01.03.2021 по 13.10.2022 відсутні. Такі самі пояснення надав представник відповідача у судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні даної позовної вимоги.

Суд вважає, що до цих відносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.

В подальшому строк дії карантину продовжувався постановами Кабінету Міністрів України № 239 від 25. 03.2020 (до 24 квітня 2020 року), № 291 від 22.04.2020 (до 11 травня 2020 року), № 343 від 04.05.2020 (до 22 травня 2020 року), № 392 від 20.05.2020 (до 22 червня 2020 року), № 500 від 17.06.2020 (до 31 липня 2020 року), № 641 від 22.07.2020 (до 31 серпня 2020 року), № 760 від 26.08.2020 (до 31 жовтня 2020 року), № 956 від 13.10.2020 (до 31 грудня 2020 року), № 1236 від 09.12.2020 (до 28 лютого 2021 року), № 104 від 17.02.2021 (до 30 квітня 2021 року), № 405 від 21.04.2021 (до 30 червня 2021 року), № 611 від 16.06.2021 (до 31 серпня 2021 року), № 855 від 11.08.2021 (до 1 жовтня 2021 року), № 981 від 22.09.2021 (до 31 грудня 2021 року), № 1336 від 15.12.2021 (до 31 березня 2022 року), № 229 від 23.02.2022 (до 31 травня 2022 року), № 630 від 27.05.2022 (до 31 серпня 2022 року), № 928 від 19.08.2022 року (до 31 грудня 2022 року), № 1423 від 23.12.22 року (до 30 квітня 2023 року).

Відповідно до п. 1 постанови КМУ № 375 від 29.04.2020 "Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни" встановлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно з п. 2, 4 та 5 вказаної постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року № 485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок № 485).

У Порядку № 485 визначено механізм використання коштів державного бюджету, зокрема, за програмою «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти)».

Відповідно до п. 2 Порядку № 485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Згідно з п. 3 Порядку № 485 бюджетні кошти спрямовуються органами системи МВС на безповоротній основі для здійснення доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 41, ст. 1318).

Для здійснення вказаних видатків головним розпорядником коштів Міністерством внутрішніх справ України передбачено бюджетну програму по КПКВК 1007070 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками».

На виконання пункту 4 Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03 червня 2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Виходячи з вищенаведеного, підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Тим самим вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Відповідне підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на службі в Управлінні патрульної поліції у Одеській області Департаменту патрульної поліції.

У матеріалах справи відображена інформація стосовно нарахування додаткової доплати до грошового забезпечення на період дії карантину позивачу за період з березня по грудень 2020 року на загальну суму 45726,66 грн. та з січня по лютий 2021 року у сумі 8111,12 грн., докази нарахування такої доплати за період з березня 2021 року по 14.10.2022 року в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, посада, яку займав позивач у спірний період, відповідала встановленим зазначеною Постановою №375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, що також підтверджується виплатою позивачу доплати у інші періоди. У спірному періоді така виплата була припинена, хоча позивач перебував на тій же самій посаді і продовжував виконувати ті ж самі службові обов`язки.

Слід зазначити, що відповідач не заперечує право позивача на отримання спірної додаткової доплати на період дії карантину, однак вказує на відсутність фінансування для здійснення спірної доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції, тоді як сам Департамент патрульної поліції не є розпорядником коштів та не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів.

Суд наголошує, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування та виплату доплати до грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Вказана правова позиція також викладена в рішеннях Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі № 820/4619/16 та від 14 березня 2019 року по справі № 820/660/17.

Відповідно, суд відхиляє обґрунтування представника відповідача стосовно відсутності підстав для виплати додаткової доплати ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань, оскільки суд не вбачає правомірності в обмеженні прав позивача за відсутності фінансування.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність законних підстав для задоволення позовних вимог про бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати, ОСОБА_1 , доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 14.10.2022 року.

У підсумку, з урахуванням вищезазначеного, у сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 витрат, понесених у зв`язку із перебуванням у службових відрядженнях з 10.06.2022 по 05.09.2022 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати понесені у зв`язку із перебуванням у службових відрядженнях з 10.06.2022 по 05.09.2022 року.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину за період з березня 2021 року по 14.10.2022 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 14.10.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись через десять днів.

Повний текст рішення виготовлено 02.05.2023 року.

Суддя Попов В.Ф.