Справа № 300/5113/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/5113/22 пров. № А/857/4061/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року (головуючий суддя Григорук О.Б., м.Івано-Франківськ) у справі №300/5113/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті з 01.08.2021 пенсії за віком позивачу з урахуванням довідок про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111, виданих ВАТ «Хліб»; зобов`язати відповідача провести з 01.08.2021 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком, з урахуванням довідок про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111, виданих ВАТ «Хліб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов обґрунтовує тим, що довідки про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111, видані ВАТ «Хліб» на підставі особових рахунків. Крім того, зазначені довідки завірені печаткою ВАТ «Хліб», містять відомості про фактичну суму заробітної плати позивача за період з 1999 по 2013 роки. Жодних недоліків щодо наявності обов`язкових реквізитів вказані довідки не містять. Відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи позивача, номер соціального страхування 191-842-469 96 від 01.11.2020, виданими управлінням Пенсійного фонду РФ в Соромовському районі Нижнегородської області, підтверджено нарахування та сплату страхових внесків на позивача за період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ «Хліб» (м. Нижній Новгород, Російська Федерація). Окрім цього, періоди роботи позивача у ВАТ «Хліб», за які було нараховано заробітну плату, підтверджується, зокрема, трудовою книжкою та враховані відповідачем до стажу для призначення та нарахування пенсії. Вказані обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі №300/6344/21, що набрало законної сили 26.09.2022.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті з 01.08.2021 пенсії за віком з урахуванням довідок про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111, виданих ВАТ "Хліб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 01.08.2021 із врахуванням довідок про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111, виданих відкритим ВАТ "Хліб", з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячч п`ятсот) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що Головне управлінням області правомірно не врахувало довідки про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111, видані ВАТ «Хліб», оскільки заробітна плата, вказана у вказаних довідках про заробітну плату не підтверджена первинними документами. Аргументовано, що при поновленні виплати пенсії позивачу з 01.08.2021 не взято до уваги довідки про заробітну плату з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб", оскільки судом у справі №300/6344/21 не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати довідки про заробітну плату, які беруться для обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Довідки про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111 за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, РФ) видані на прізвище ОСОБА_2 , проте, згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 08.04.2010, позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02.10.2020 шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладений 20.12.1997 - розірваний. Для підтвердження достовірності видачі вказаних вище довідок про заробітну плату Головним управлінням направлено запит від 02.03.2021 на адресу відділення Пенсійного фонду РФ в м. Нижній Новгород. Згідно з отриманою відповіддю з управлінням Пенсійного фонду РФ в Сормовському районі Нижнегородської області від 26.05.2021 №01-11/2680 (вхідний №957/10 від 24.06.2021) зазначено, що провести документальну перевірку достовірності видачі вказаних вище довідок немає можливості, оскільки згідно з інформацією ВАТ "Хліб" ОСОБА_2 не працювала у вказаному підприємстві та довідки про заробітну плату від 15.01.2021 не видавалися. Крім того, вказує, що дана справа належить до справ, щодо яких на момент звернення позивача до суду сформовано достатньо сталу практику їх розгляду, а тому, сума витрат 2500,00 грн., яку стягнув суд першої інстанції з відповідача, є завищеною та неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг). Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.03.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі №300/6344/21, яке набрало законної сили 29.09.2022 за результатом перегляду судом апеляційної інстанції, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у включенні ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 13.04.1990 по 15.07.1995 на посаді акомпаніатора в ДК "Студентський" в Івано-Франківському педінституті, з 18.07.1995 по 15.10.1997 на посаді акомпаніатора в Громадській організації "Шляхетське зібрання Причорномор`я", з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, РФ). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 13.04.1990 по 15.07.1995 на посаді акомпаніатора в ДК "Студентський" в Івано-Франківському педінституті, з 18.07.1995 по 15.10.1997 на посаді акомпаніатора в Громадській організації "Шляхетське зібрання Причорномор`я", з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, РФ) та поновити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.08.2021. В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням суду від 19.05.2022 у справі №300/6344/21, яке набрало законної сили, встановлено, що до заяви про призначення пенсії позивач надала документи про стаж роботи та про інші періоди, які підлягають для врахування до стажу роботи та довідки про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111 за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, РФ). Довідки та трудова книжка видані на прізвище " ОСОБА_5 ", оскільки згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 08.04.2010, позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Згідно із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02.10.2020 шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 укладений 20.12.1997 розірваний. Пенсію позивачу призначено при страховому стажі 27 років 12 днів, в тому числі роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 у вказаній вище організації. З 01.08.2021 відповідач припинив виплату пенсії позивачу.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.04.1999 позивач у період з 26.04.1999 по 27.03.2013 працювала на посаді продавця-касира у ВАТ «Хліб» (м. Нижній Новгород, РФ).

Відомостями про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи позивача, номер соціального страхування 191-842-469 96 від 01.11.2020, виданими управлінням Пенсійного фонду РФ в Соромовському районі Нижнегородської області, підтверджено нарахування та сплату страхових внесків на позивача за період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013.

Довідками від 15.01.2021 №№109, 110, 111 підтверджено отримання позивачем заробітної плати за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ «Хліб» (м. Нижній Новгород, РФ).

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 300/6344/21, проведено поновлення виплати ОСОБА_1 з 01.08.2021. З 29.09.2022 (часу набрання рішення законної сили), проведено перерахунок пенсії та, серед інших, зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 року па посаді продавця-касира у ВАТ «Хліб» (м. Нижній Новгород, РФ).

При поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 не враховано довідки від 15.01.2021 №№109, 110, 111, видані ВАТ «Хліб» про заробітну плату з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ «Хліб» та розмір поновленої пенсії обчислено без врахування заробітної плати (доходу) за період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013, суми заробітку занесено нулями.

За результатом розгляду адвокатського запиту, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповіддю від 08.11.2022 за №0900-0202-8/38410 повідомило, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 300/6344/21, проведено поновлення виплати ОСОБА_1 з 01.08.2021. З 29.09.2022 (часу набрання рішення законної сили), проведено перерахунок пенсії та, серед інших, зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 року па посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, РФ). Розмір пенсії з 01.08.2021 склав 1854,00 грн., з 01.12.2021 - 1934,00 грн. і з 01.03.2022 - 2100,00 грн., з 26.09.2022 - 2300,00 грн. При поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 не взято до уваги довідки про заробітну плату з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб", оскільки судом не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати довідки про заробітну плату, які беруться для обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За період з 01.08.2021 по 30.11.2022 нараховано доплату в загальній сумі 30251,33 грн. Позивачу поновлено виплату пенсії з листопада 2022 року в сумі 2300,00 грн. та нараховано борг в сумі 28318,00 грн. за період з 01.08.2021 по 31.07.2022 та з 01.10.2022 по 30.11.2022.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частини 4 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (Угода від 13.03.1992) (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Відповідно до частини 3 статті 6 Угоди від 13.03.1992 обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

Отже, наведені положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії врегульований статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (Порядок від 25.11.2005 №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Відповідно до пункту 2.10 Порядку від 25.11.2005 №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку, позивач з 01.03.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви про призначення пенсії позивач надала документи про стаж роботи та про інші періоди, які підлягають для врахування до стажу роботи та довідки про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111 за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, РФ). Пенсію позивачу призначено при страховому стажі 27 років 12 днів, в тому числі враховано період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 у ВАТ «Хліб».

З 01.08.2021 відповідач припинив виплату пенсії позивачу. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, з метою захисту свого порушеного права на пенсійне забезпечення, позивач звернулася з позовом до суду. За результатом розгляду цього позову, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі №300/6344/21, яке набрало законної сили 29.09.2022, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у включенні ОСОБА_1 до страхового стажу, серед інших період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, РФ) та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , серед інших, період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, РФ) та поновити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.08.2021. В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням суду від 19.05.2022 у справі №300/6344/21, яке набрало законної сили, встановлено, що до заяви про призначення пенсії позивач надала документи про стаж роботи та про інші періоди, які підлягають для врахування до стажу роботи та довідки про заробітну плату від 15.01.2021 №№109, 110, 111 за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, РФ). Довідки та трудова книжка видані на прізвище " ОСОБА_5 ", оскільки згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 08.04.2010, позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Згідно із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02.10.2020 шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 укладений 20.12.1997 розірваний. Пенсію позивачу призначено при страховому стажі 27 років 12 днів, в тому числі роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 у вказаній вище організації. З 01.08.2021 відповідач припинив виплату пенсії позивачу.

На виконання рішення суду від 19.05.2022 у справі №300/6344/21, проведено поновлення виплати позивачу з 01.08.2021. З 29.09.2022 (часу набрання рішення законної сили), проведено перерахунок пенсії та, серед інших, зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 року па посаді продавця-касира у ВАТ «Хліб» (м. Нижній Новгород, РФ). Однак, при поновленні виплати пенсії позивачу з 01.08.2021 не враховано довідки від 15.01.2021 №№109, 110, 111, видані відкритим ВАТ «Хліб» про заробітну плату позивача з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ «Хліб», та розмір поновленої пенсії обчислено без врахування заробітної плати (доходу) за період роботи у ВАТ «Хліб» з 26.04.1999 по 27.03.2013, зокрема суми заробітку занесено нулями.

Апеляційний суд звертає увагу, що оскільки на виконання рішення суду від 19.05.2022 у справі №300/6344/21 здійснено відновлення порушеного права, зокрема проведено поновлення позивачу первинно призначеної пенсії, спірні правовідносини стосуються первинного призначення пенсії, а не перерахунку пенсії позивача.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.04.1999 позивач у період з 26.04.1999 по 27.03.2013 працювала на посаді продавця-касира у ВАТ «Хліб» (м. Нижній Новгород, РФ).

Довідками від 15.01.2021 №№109, 110, 111 підтверджено отримання позивачем заробітної плати за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ «Хліб» (м. Нижній Новгород, РФ).

Відомостями про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи позивача, номер соціального страхування 191-842-469 96 від 01.11.2020, виданими управлінням Пенсійного фонду РФ в Соромовському районі Нижнегородської області, підтверджено нарахування та сплату страхових внесків на позивача за період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013.

Дослідивши зміст довідок від 15.01.2021 №№109, 110, 111 та відомостей про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи позивача, номер соціального страхування 191-842-469 96 від 01.11.2020, колегія суддів звертає увагу, що вказані довідки підтверджені даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відповідно до яких щомісячні розміри заробітної плати, зазначені у довідках, та суми заробітку, вказані у особових рахунках, є відповідними.

Апелянт зазначає, що згідно листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.07.2021 №5754-5659/Н-02/8-0900/21 не зараховано позивачу період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013, оскільки з отриманої відповіді управління Пенсійного фонду РФ в Соромовському районі Нижнегородської області від 26.05.2021 №01-11/2680 вбачається, що згідно з інформацією ВАТ "Хліб" ОСОБА_2 не працювала у вказаному підприємстві.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що рішенням суду від 19.05.2022 у справі №300/6344/21, яке набрало законної сили 29.09.2022, встановлено, що згідно листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.07.2021 №5754-5659/Н-02/8-0900/21 не зараховано позивачу період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013, оскільки з отриманої відповіді управління Пенсійного фонду РФ в Соромовському районі Нижнегородської області від 26.05.2021 №01-11/2680, провести документальну перевірку достовірності видачі довідок немає можливості, оскільки згідно з інформацією ВАТ "Хліб", ОСОБА_2 не працювала у вказаному підприємстві.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, зміст відповіді управління Пенсійного фонду РФ в Соромовському районі Нижнегородської області від 26.05.2021 №01-11/2680 не потребує дослідженню при розгляді даної справи, оскільки вказані обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили.

З огляду на вищенаведене, аргументи апелянта не містять належних та об`єктивно обумовлених обґрунтувань, які б спростовували відповідність довідок від 15.01.2021 №№109, 110, 111, а сумніви пенсійного органу самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії, при тому, що вказані довідки враховані судом в рішенні, яке набрало законної сили, у справі №300/6344/21, при зарахуванні вищевказаного страхового стажу.

Щодо доводів апелянта в частині розподілу витрат на правничу допомогу, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вказує, що до матеріалів справи долучено ордер серії АТ №1031250 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.11.2022, розрахунок винагороди згідно договору про надання правової (правничої) допомоги, акт приймання-передачі виконаної роботи від 02.11.2022, довідку від 02.11.2022 №11/11 , квитанцію від 02.11.2022 №28. Отже, апеляційний суд, наголошує, що позивачем понесено витрати за послуги професійної правничої допомоги щодо звернення до суду з даним позовом вартістю 2500 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З позиції суду розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним зі складністю спору та виконаним адвокатом обсягом робіт; витраченим часом, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом на репутацію позивача, публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі № 300/5113/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний