Справа № 240/1284/21
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1284/21

02 травня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Житомирської обласної прокуратури, Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом до Житомирської обласної прокуратури, Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів ( на правах місцевих), третя особа: Офіс Генерального прокурора, в якому просила суд :

- визнати протиправним та скасувати рішення Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №28 від 19.11.2020 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора";

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Житомирської обласної прокуратури №343к від 23.12.2020 про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора Житомирської місцевої прокуратури Житомирської області та органів Житомирської обласної прокуратури;

- поновити ОСОБА_2 на посаді прокурора в органах Житомирської обласної прокуратури з 01 січня 2021 року;

- стягнути з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 січня 2021 року до дня поновлення на посаді.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року апеляційні скарги Житомирської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Житомирської обласної прокуратури, Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів ( на правах місцевих), третя особа: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку скасовано.

Прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Житомирської обласної прокуратури, Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів ( на правах місцевих), третя особа: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку відмовлено.

24.03.2023 на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у даній справі за виключними обставинами.

Заява мотивована тим, що Рішенням Конституційного Суду України від 1 березня 2023 року № 1-р(ІІ)/2023 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року №113-IX. Заявник вважає, що відповідно до частини 1 пункту 1 статті 361 КАС України, рішення Конституційного Суду України від 1 березня 2023 року №1-р(ІІ)/2023 у справі №3-5/2022 (9/22) є виключною обставиною для перегляду постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2022 у справі №240/1284/21. Відповідно при проведення атестації не дотримано процедури щодо персонального попередження у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Позивач просить переглянути постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2022 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні апеляційних скарг Офісу Генерального прокурора та Житомирської обласної прокуратури.

25.04.2023 від Офісу Генерального прокурора надійшло поясненн на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому відповідачем зазначено, що рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 №1-р(II)/2023 не може поширюватись на спірні правовідносини у цій справі, які виникли та припинилися до ухвалення Конституційним Судом цього рішення, а тому просить відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Також зазначає, що рішення Конституційного Суду від 01.03.2023 стосується саме процедури вивільнення працівника у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією та скороченням, а також необхідності з цих підстав вручення працівнику індивідуального попередження у зв`язку зі змінами в організації вробництва, тому встановлена Конституційним Судом неконституційність п.6 розділу ІІ Закону №113-ІХ жодним чином не впливає на права та обов`язки позивача, оскільки в даному випадку підставою для звільнення позивача стало неуспішне проходження атестації.

Сторони в судове засідання, призначене на 02.05.23 об 13:45 год., не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.

Положеннями ч. 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до ч. 5 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Згідно з ч. 6 статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Частина 4 статті 368 КАС України передбачає, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Підставою для перегляду рішення суду у цій справі позивач зазначає прийняття 01.03.2023 Другим Сенатом Конституційного Суду України рішення №1-р(ІІ)/2023 у справі №3-5/2022(9/22) за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України пункту 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Цим рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113- IX (далі - Закон № 113-ІХ). Зазначений пункт передбачав, що "з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

У п. 2 резолютивної частини рішення Конституційний Суд України зазначив, що положення п. 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, яке визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти та їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність не раніше дня ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24.12.1997 № 8-зп/1997).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19 зазначила, що аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Це означає, що рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

Зважаючи на пряму дію рішення Конституційного Суду України в часі, поширення висловленої у такому рішенні юридичної позиції на відносини, що виникли до дня ухвалення цього рішення, суперечить ч. 2 ст. 152 Конституції України.

З огляду на це, рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 №1-р(ІІ)/2023 у справі №3-5/2022(9/22) застосовується починаючи з 01.03.2023, не поширюючи свою дію на правовідносини, які виникли та/або вже припинились до 01.03.2023, отже не є підставою для перегляду рішення суду у цій справі по суті, зокрема в частині поновлення позивача на посаді.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову у цій справі, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у даному випадку юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частни першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", є наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, а не закінчення процесу ліквідації чи реорганізації або завершення процедури скорочення чисельності прокурорів. Зі змісту судового рішення та матеріалів справи встановлено, що позивач подала заяву про переведення її на відповідну посаду у обласній прокуратурі та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію. Відповідно до рішення Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 19.11.2020 №28 ОСОБА_3 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування в межах процедури атестації набрала менше балів ніж прохідний бал для успішного складання іспиту.

Таким чином, встановлена Конституційним Судом України неконституційність пункту 6 розділу II Закону №113-ІХ, який хоч і згадувався у рішенні суду, однак не був безпосередньою підставою звільнення позивача, не призводить до висновку про можливість перегляду рішення суду.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі №240/1284/21.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч.1 ст.369 КАС України).

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі №240/1284/21- відмовити.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі №240/1284/21 залишити в силі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.