Справа № 520/7123/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 травня 2023 року № 520/7123/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 0-2030 від 19.01.2023 на загальну суму 94 758, 00 (дев`яносто чотири тисячі сімсот п`ятдесят вісім) грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ДПС у Харківській області щорічно надсилали ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення щодо сплати податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, а саме:

податкове повідомлення-рішення № 0014582/1-5606-2030 від 04.12.2018 за податковий період 2015-2016 роки на загальну суму 20 499, 32 грн.,

податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 04.12.2018 за податковий період 2017 року на загальну суму 12 634, 40 грн.,

податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 30.05.2019 за податковий період 2018 року на загальну суму 14 699, 33 грн.,

податкове повідЬмлення-рішення № 0-2030 від 17.04.2020 за податковий період 2019 року на суму 6 590, 42 грн.,

податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 07.04.2021 за податковий період 2020 року на загальну суму 6 837, 45 грн.;

податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 01.11.2022 за

податковий період 2021 року на загальну суму 9 475, 80 грн.

З метою належного виконання зобов`язань зі сплати місцевого податку, позивач щорічно, на підставі податкових повідомлень-рішень, у відповідності до вимог Податкового кодексу України сплачував податок на нерухоме майно в розмірі, що був зазначений в податкових повідомленнях-рішеннях, що підтверджується квитанціями:

№ 4291648 від 26.12.2018 на суму 9 617, 94 грн.,

№ 4291663 від 26.12.2018 на суму 10 881, 38 грн.,

№ 4291616 від 26.12.2018 на суму 12 634, 40 грн.,

№ 4896863 від 22.08.2019 на суму 14 699, 33 грн.,

№ 5766276 від 04.09.2020 на суму 3 620, 42 грц.,

№ 5721488 від 20.08.2020 на суму 2 970, 00 грн.,

№ 6975340 від 12.07.2021 на суму 1 887, 45 грн.,

№ 6903341 від 24.06.2021 на суму 4 950, 00 грн.

№ ПН3319039 від 04.01.2023 на суму 9 475, 80 грн.

Тобто, Відповідач, діючи послідовно, відповідно до пункту 5 Додатку № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017р. за № 542/17 (зі змінами внесеними рішенням 23 сесії Харківської міської ради: 7 скликання від 28.11.2018р. за № 1284/18, що набрали чинності з 01.01.2019 року), щорічно нараховував податок на нерухоме майно ОСОБА_1 на рівні 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

При цьому, Позивачем був сплачений податок на нерухоме майно в розмірі, зазначеному в податкових повідомленнях-рішеннях за період з 2015 року по 2021 рік включно.

Однак, 19 січня 2023 $оку Відповідачем було надіслано на адресу Позивача податкове повідомлення-рішення N° 0-2030 від 19.01.2023 року про визначення Позивачу грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2021 на загальну суму 94758,00 грн.

Тобто, Відповідач повторно нарахував Позивачу зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно за 2021 рік.

Таким чином, здійснивши аналіз змісту та вимоги податкового повідомлення-рішення № 0-2030 від 19.01.2023 року, позивач розцінює дії органів ГУ ДПС у Харківській області щодо податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2021 року на загальну суму 94 758, 00 грн., такими, що порушують вимоги чинного законодавства України, а саме податкове повідомлення-рішення - протиправним та таким, що підлягає скасуванню , а тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Порядок нарахування та сплата податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентується ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/ або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Витяг) у власності Позивача перебуває нежитлова будівля "А-2" розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1 579,3 кв. метрів, що підтверджується сторінкою 9-10 Витягу, що додається.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п. п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Судом встановлено, що податковим періодом оскаржуваного податкового повідомлення - рішення є 2021 рік.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо цільового призначення нежитлових будівель відсутні. У графі «Тип майна» зазначено нежитлові приміщення, без конкретизації приналежності.

Згідно з абз. 4 п. 63.3 ст. 63 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та не основним місцем обліку, повідомити про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

ПК України передбачено гарантію дотримання прав платників, при винесенні податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем приживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Отже, на думку суду, саме Позивач мав право на звернення до контролюючого органу з метою надання відповідних документів та проведення звірки щодо об`єктів оподаткування. Зворотного механізму положеннями ПК України не передбачено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на звірку до контролюючого органу не зверталась, будь-яких правовстановлюючих документів до ГУ ДПС надано не було. Відтак, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення ГУ ДПС керувалось відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач зверталась до ГУ ДПС в рамках Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» із заявою від 31.01.2023. Розглянувши у встановленому Законом порядку, ГУ ДПС сформовано відповідь від 06.03.2023 № 9870/6/20-40-24-05-10 та направлено Позивачу, в якій зазначено про необхідність внесення відповідних змін (обов`язок внесення таких змін Законом покладений на власника нежитлової нерухомості) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі надання відповідних документів.

Проте, як встановлено судом, вказані рекомендації Позивачем проігноровано, жодних документів для конкретизації приналежності будівлі до певного класу не надано, жодних дій щодо внесення змін в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (який і є підставою для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) Позивачем не вчинено.

Отже, за відсутності будь-яких документів, які конкретизують приналежність нежитлової будівлі, що перебуває у власності Позивача до певної категорії, ГУ ДПС на підставі чинного законодавства, при формуванні оскаржуваного податкового повідомлення - рішення керувалось відомостями з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

З метою ідентифікації об`єктів нерухомості в частині їх належності до відповідних типів нерухомого майна, наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2020 № 507 розроблено та затверджено Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - Класифікатор), який містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою - їх цільовим функціональним призначенням (далі - Методика).

Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою (далі - Методика). Якщо у правовстановлюючих документах не зазначено код згідно з Класифікатором, то з Класифікатора обирається код, який найбільше відповідає типу нерухомості, що зазначений у правовстановлюючих документах.

Відповідно до реєстраційних відомостей ІТС «Податковий блок» фізична особа підприємець ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) перебуває на обліку у ГУ ДПС. Основний вид діяльності: 47.29 - Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах.

Визначення належності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом від 17.08.2020 № 507 Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації.

Ідентифікація будівель здійснюється за їх функціональним призначенням із застосуванням відповідної методики, затвердженої Державним класифікатором.

Відповідно до п. 58 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У разі коли в документах, що подаються для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, а також якщо реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва проведена до 1 січня 2013 відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва проводиться за наявності відомостей про технічну інвентаризацію такого об`єкта, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва державна реєстрація права власності на такий об`єкт проводиться з використанням відомостей про його технічну інвентаризацію, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Пункт 58 доповнено новим абзацом згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 24.11.2021 № 1224.

Судом також встановлено, що Позивач тільки до суду (до контролюючого органу жодних документів надано не було) надала технічний паспорт на нежитлову будівлю, з якого вбачається, що нежитлова будівля це «нежитлова будівля» тому зовсім не зрозуміло навіть із наданих документів до суду, до якої категорії Позивач вважає відноситься нежитлова будівля, що перебуває у власності.

Відповідно до ч. 1 Розділу II «Об`єкти, що підлягають технічній інвентаризації» Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна № 127, затвердженої наказом від 24.05.2001 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, зазначено, що будинки і споруди громадського та виробничого (в тому числі сільськогосподарського) призначення та їх комплекси поділяються на основні групи: адміністративні будинки, офіси та офісні приміщення; будинки закладів дошкільної освіти; будинки навчальних закладів, закладів загальної середньої освіти, професійно-технічних навчальних закладів, закладів вищої освіти; будинки та споруди закладів охорони здоров`я і відпочинку; спортивні, фізкультурно-спортивні та оздоровчі будинки; будинки культурно- видовищних закладів дозвілля та культових закладів; культові будівлі, споруди та комплекси; будинки підприємств торгівлі та громадського харчування (за винятком будинків та приміщень громадського харчування, які належать до допоміжних будинків і приміщень промислових підприємств); будинки підприємств побутового обслуговування; будинки закладів соціального захисту населення; будинки науково- дослідних установ, проектних і громадських організацій; будівлі транспорту та засобів зв`язку (вокзали усіх видів транспорту; контори для обслуговування пасажирів та транспортні агентства, касові павільйони); будівлі для громадських обрядів, ритуальних послуг, крематорії; громадські вбиральні; виробничі будівлі.

Отже, суд приходить до висновку, що навіть з наданого Позивачем до суду технічного неможливо встановити цільове призначення нежитлової будівлі.

Також щодо наданої експлікації приміщень зазначаємо, до плану поверхів виробничого будинку, розташованого за адресою: вул. Індустріальна, 3, м. Харків, наданих Позивачем до суду, вбачаються складські приміщення.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету міністрів України від 08.02.1995 № 108 «Про порядок заняття торговельною діяльністю та правила торговельного обслуговування населення» господарюючі суб`єкти для заняття торговельною діяльністю можуть мати: товарні склади, склади холодильники - відокремлені або спеціально пристосовані приміщення для зберігання та переробки транспортних запасів; склади - магазини, що мають функціональні площі, до яких входять торговельні та складські площі закритих та напіввідкритих приміщень для зберігання великогабаритних товарів.

Отже, будь-який торгівельний об`єкт може мати складські приміщення.

Відповідно до інформації з мережі Інтернет, що є джерелом загальнодоступної інформації встановлено, що за зазначеною адресою розташована велика кількість об`єктів торгівлі, в тому числі магазини.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає Закон України від 01.07.2004 № 1952 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952). Пунктом 1 ст. 26 Закону № 1952 визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі змін ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх змін, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна у тому числі зміни його технічних характеристик, за заявою власника чи іншого правонабувача обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» п. 2 ч. 6 ст. 37, цього закону, вносяться зміни до державного реєстру прав.

Статтею 28 Закону № 1952 визначено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються до такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, надається технічний паспорт на такий об`єкт.

Під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт.

Оскільки фактичне головне призначення кожного конкретного об`єкта нерухомості обчислюється на підставі документів, що підтверджують право власності, у порядку, визначеному Класифікатором, і використанням Методики ідентифікації за головною класифікаційною ознакою будівель багатофункціонального призначення, то платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за отриманням необхідного висновку щодо ідентифікації об`єкта нерухомості доцільно звертатись до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно будівельного контролю та нагляду.

Відтак, платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з метою запобігання невірного обчислення бази оподаткування, повинен звернутися до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду і отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єктів нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його д податкового органу.

Зазначена правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному ним у постанові від 2 лютого 2020 року у справі №819/2191/17.

Отже, у зв`язку з наявною інформацією у контролюючого органу, дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з урахуванням того, що основним видом діяльності Позивача є роздрібна торгівля, та відповідно до загальнодоступних відомостей з мережі Інтернет, де за адресою вул. Індустріальна, 3, м. Харків перебувають об`єкти торгівлі, контролюючим органом віднесено нежитлову будівлю, що перебуває у власності позивача до категорії «торгівельні».

За 2021 рік відповідно до Рішення № 542 зі змінами та доповненнями внесеними згідно з рішенням Харківської міської ради 23 сесія 7 скликання від 28.11.2018 N° 1284/18. Ставка податку у 2021 році для будівель торгівельних становила 1 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року (6 000,00 грн.). Таким чином, ставка податку у 2021 році дорівнювала 60,00 гривні.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 19.01.2023 № 0006574- 2405-2030 на загальну суму 94 758, 00 грн. за об`єкт нежитлова будівля "А-2" розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1 579,3 кв. метрів,

У 2019 році сума податку склала 1 579,3 х 60,00 = 94 758,00 грн., де 1 579,3 - загальна площа нежитлової будівлі, що перебуває у власності Позивача, 60,00 - ставка податку у 2021 році.

Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення на вимоги ст. 42 ПК України направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу Позивача.

Щодо доводів Позивача про подвійне нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, суд вказує, що Позивачу за період 2021 рік сформовано одне податкове повідомлення - рішення, що є предметом розгляду у справі N° 520/7123/23.

Відповідно до п 42.1 ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Пункт 42.2 передбачає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Судом встановлено, що податкове повідомлення - рішення від 19.01.2023 № 0-2030 на загальну суму 94 758, 00 грн. надіслане у встановленому законом порядку та є врученим платнику податку.

Отже, обов`язок платника податку сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виникає у власників з дня виникнення права власності на об`єкти нерухомості, що відповідно до норм ПК України є об`єктами оподаткування.

ГУ ДПС у спірних правовідносинах забезпечено дотримання ч. 2 ст. 19 Конституції України, під час реалізації управлінської функції контролю правильно з`ясовано обставини фактичної дійсності, належно розтлумачено зміст норм права, надано правильну кваліфікацію діянням приватної особи, унаслідок чого вчинене управлінська волевиявлення узгоджується зі змістом нормативного регламентування та з характером, предметом та наслідками вчинків приватної особи.

Учасники суспільних відносин не можуть правомірно очікувати чи розраховувати на отримання безпідставних податкових вигод у спосіб фізичного використання корисних властивостей об`єктів нерухомості без виконання обов`язків щодо сплати податків, передбачених Конституцією України. ПК України та іншими нормативно - правовими актами.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Відповідно до правового висновку вкладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 826/1647/16 обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність Позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Суд вказує, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.