Справа № 260/649/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2023 рокум. Ужгород№ 260/649/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову ОСОБА_1 в компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованої суми та вчинити певні дії; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсаційних втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, яка виникла внаслідок інфляції споживчих цін в Україні в розмірі 118518,90 грн. та 3% річних в розмірі 22008,17 грн., всього в сумі 140527,07 грн. та моральної шкоди в сумі - 100 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він являється пенсіонером органів внутрішніх справ та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Закарпатській області. На виконання численних рішень Закарпатського окружного адміністративного суду відповідачем проведено перерахунок його пенсії, встановивши різницю заборгованості у розмірі 107364,09 грн., яку повинен був виплатити в 2020 році. Однак по факту така виплачена тільки в листопаді 2022 року без нарахування компенсації втрати частини доходів. У відповідь на звернення щодо виплати такої компенсації відповідач відмовив з мотивів одноразового характеру таких виплат, що не підпадає під визначення доходу, передбаченого нормами чинного законодавства. Вважає, що оскільки перерахована за рішенням суду заборгованість виникла внаслідок протиправної бездіяльності органу Пенсійного фонду України, то відповідач зобов`язаний виплатити йому також відповідну компенсацію втрат частини доходів.

10 березня 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заявлені позовні вимоги вважає безпідставними. Так, зокрема, зазначив, що сума виплаченої позивачу різниці пенсії була нарахована на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду, носить разовий характер, а отже не являється доходом в розумінні норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Згідно з висновком про призначення пенсії за вислугу років, затвердженим начальником ФЕВ УМВС України в Закарпатській області 31.08.2005, ОСОБА_1 з 03 серпня 2005 року призначено пенсію за вислугу років.

Станом на день виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 №260/1353/19 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років під час її перерахунку з 90% від відповідних сум грошового забезпечення на 70%. Зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою та отриманою пенсією за період з 01 січня 2016 року по день проведення перерахунку за рішенням суду.

На виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ в Закарпатській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , за наслідками чого донараховано 107364,09 грн. Вказана сума перерахованої пенсії була виплачена позивачу тільки 09 листопада 2022 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по картковому рахунку.

22 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просив, серед іншого, виплатити йому компенсацію втрачених доходів, за результатами розгляду якої листом №4488-4747/П-02/8-0700/22 від 09.12.2022 у задоволенні такого було відмовлено. Зазначена відмова аргументована тим, що суми пенсії за рішенням суду носять разовий характер і не підпадають під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не проведення виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (далі Закон) передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Ст. 2 Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в розумінні ст. 2 Закону слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Вказане кореспондується також з нормами Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі Порядок).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема пенсії). В свою чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 19.09.2019 року у справі № 522/9778/16-а, від 14.07.2020 року у справі №750/1512/16-а, від 09.06.2021 року у справі № 240/186/20 та від 20.04.2022 року у справі №461/1390/16-а.

Відмовляючи у виплаті позивачу спірної компенсації, відповідач виходив з того, що перерахована сума пенсії не може вважатися доходом в розумінні норм Закону, оскільки виплачувалася на виконання рішення суду та носила одноразовий характер.

Проте суд не може погодитися з такими доводами суб`єкта владних повноважень з огляду на наступне.

Нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ гарантовано право осіб з числа військовослужбовців (в тому числі працівників органів внутрішніх справ) на довічну пенсію за вислугу років.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 №260/1353/19, яке набрало законної сили 27 січня 2020 року, було встановлено протиправність дій ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років під час її перерахунку з 90% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% та зобов`язано провести відповідний перерахунок.

Таким чином, за результатами розгляду такої адміністративної справи судом було встановлено, що ГУ ПФУ в Закарпатській області самовільно здійснив заниження % грошового забезпечення, з якого належить здійснювати розрахунок пенсії позивача. Вказані дії призвели до недоотримання ОСОБА_1 пенсійних виплат у належному розмірі, на які він право за нормами чинного законодавства.

Тобто обставиною, що зумовила виникнення такої заборгованості, слугували саме протиправні дії органу Пенсійного фонду України.

На виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ в Закарпатській області було проведено відповідний перерахунок, однак сума заборгованості за перерахованою пенсією була виплачена ОСОБА_1 тільки 09 листопада 2022 року.

Зазначені обставини спростовують доводи відповідача, що сума перерахованої на виконання рішення суду пенсії не є доходом в розумінні ст.2 Закону, а має характер одноразової виплати, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі.

Тобто, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, тому порушення строків виплати перерахованої пенсії є підставою для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постановах від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, від 12 лютого 2019 року у справі №814/1428/18 та від 14 квітня 2021 року у справі №465/322/17 у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 3 Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно ст. 4 Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.ст. 1 - 3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

З огляду на наведене суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання передбаченої нормами Закону компенсації.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, серед іншого, оскаржує бездіяльність відповідача щодо відмови в компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

З цього приводу суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Однак за результатами розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у виплаті такої компенсації, а тому має місце протиправна відмова суб`єкта владних повноважень, оформлена листом.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та позов задовольнити шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Закарпатській області по відмові у виплаті ОСОБА_1 спірної компенсації.

При цьому суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 спірної компенсації за період з 01 січня 2016 року по 31 жовтня 2022 року в порядку, передбаченому ст. 3 Закону.

Поряд з цим, не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити 3% річних, оскільки виплата таких не передбачена положеннями Закону.

Також не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100,00 грн., оскільки будь-якого обґрунтування заподіяння такої шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача і заподіяною шкодою позивач не наводить.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДПРОУ 20453063) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованої пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованої на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/1353/19 від 24.12.2019 пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 жовтня 2022 року у порядку, передбаченому ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 703,14 грн. (Сімсот три гривні 14 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін