Справа № 420/2363/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2363/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - відповідач), в якому позивач просила:

- визнати протиправними та дискримінаційними, та скасувати рішення відповідача №67 від 21.07.2022 року та дії відповідача стосовно не врахування понаднормового стажу 7 років та розрахунку поточної пенсії ОСОБА_1 , та розрахунку суми боргу з 07.10.2009 року в порядку та спосіб не відповідному до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме без врахування надбавки за понаднормовий стаж та автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не врахування понаднормового стажу 7 років позивачці та не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу з 07.10.2009 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 07.10.2009 року, з урахуванням понаднормового стажу 7 років ОСОБА_1 відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251, на момент фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що по досягненні пенсійного страхового стажу позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась їй до виїзду за кордон. 21.05.1995 року позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання. Відповідач припинив виплачувати пенсію позивачу, у звязку із чим вона звернулась до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/6208/21 було зобов`язано відповідача повнорно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. З метою добровільного виконання рішення, представник позивача звернвуся до відповідача з заявою про добровільне виконання рішення. Проте, відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/21269/21 позов задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01.10.1995. Постановою П`ятого апеляційного адмінстративного суду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року скасовано та ухвалено постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 07 жовтня 2009 року, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. Позивач з заявою звернувся до відповідача щодо добровільного виконання рішення. Відповідач у відповідь на заяву позивача направив рішення від 21.07.2022 року № 67 про перерахунок пенсії позивача. Однак, відповідач не врахував понаднормовий стаж 7 років та не включив позивача в коло осіб, стосовно яких зобов`язано проводити масові перерахунки пенсії. Так, відповідач розрахував поточну пенсію позивача на 21.07.2022 року в сумі 133,06 грн. без врахування понаднормового стажу 7 років та без урахування того, що пенсія на 21.07.2022 року повинна бути нарахована з врахуванням масових перерахунків та з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж відповідно до ст.28 та ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, відповідач здійснив розрахунок боргу за період з 07.10.2009 року по довічно, але без урахування того, що пенсія за кожний місяць цього періоду повинна бути нарахована з урахуванням понаднормового стажу 7 років та з урахуванням масових перерахунків, з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж та складати 3321,89 грн за кожен місяць. Не погоджуючись з вказаними діями відповідача та прийнятим рішенням позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 09.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: оригіналу платіжного документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду з поясненнями щодо сплати судового збору. Так, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн. із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 до відповідно розміру ставки судового збору (1073,60 грн. х 0,8) оскільки позовну заяву подано через підсистему Електронний суд.

Ухвалою від 23.02.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/2363/23 ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла пенсійна справа позивача. Проте, відзив на позовну заяву відповідач до суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України та постійно проживає у Ізраїлі, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданим 25.09.2008 року. Позивачці 17.12.2017 року присвоєний РНОКПП НОМЕР_2 .

Страховий стаж позивача 27 років 8 місяців 27 днів.

Представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України із заявою від 14.06.2020 року ОСОБА_1 про поновлення їй пенсії.

05.02.2021 року ГУ ПФУ прийняло рішення про відмову у поновленні пенсії, в якому у якості підстави прийнятого рішення зазначено, що на теперішній час між Україною та Ізраїлем угоди про виплату пенсій не укладено. Питання виплати пенсій особам, які перебувають на постійному проживанні у країнах, з якими не укладено угод про пенсійне забезпечення, законодавчо не врегульовано. Не долучені документи, про фактичне проживання в межах України.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року по справі №420/6208/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.02.2021 року про відмову у поновленні пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.06.2020 року про поновлення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

З метою добровільного виконання рішення, представник позивача звернувся до відповідача з заявою про добровільне виконання рішення. Проте, відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії позивача, що стало підставою звернення позивча до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 року по справі №420/21269/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не поновлення пенсії з 01.10.1995 року та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01.10.1995.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2022 року по справі №420/6208/21 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року скасовано. Ухвалено постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме:

- визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02 вересня 2021 року, викладене в листі №1500-0305-8/109628 від 06.09.2021 року, про відмову ОСОБА_1 у поновленні пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 07 жовтня 2009 року, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Позивач з заявою звернувся до відповідача щодо добровільного виконання рішення по справі №420/6208/21. Відповідач у відповідь на заяву позивача направив рішення від 21.07.2022 року № 67 про перерахунок пенсії позивача.

Відповідно до рішення від 21.07.2022 року № 67 розмір пенсії позивача з надбавками з 07.10.2009 по 01.12.2022 року становить 133,06 грн.

Відповідач не врахував понаднормовий стаж 7 років та не включив позивача в коло осіб, стосовно яких зобов`язано проводити масові перерахунки пенсії.

Так, відповідач розрахував поточну пенсію позивача на 21.07.2022 року в сумі 133,06 грн. без врахування понаднормового стажу 7 років та без урахування того, що пенсія на 21.07.2022 року повинна бути нарахована з врахуванням масових перерахунків та з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж відповідно до ст.28 та ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача та прийнятим рішенням позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Частиною першою статті 42 №1058-IV було передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.42 Закону №1058-IV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

При цьому, суд звертає увагу, що вказана норма, викладена у новій редакції, а саме для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Крім того, розділ XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до абз.2-4 ч.2, ч.3 ст.42 Закону №1058-IV показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму / мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність / мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Однак, всупереч вищенаведених норм законодавства відповідач не провів перерахунку пенсії позивача з урахуванням підвищень, доплат, індексації, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 1 статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з ч.ч.1, 2 статті 28 Закону №1058-IV (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2148-VIII) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Разом з тим, відповідно до пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Суд зауважує, що Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" прийнятий 08.07.2011 та набрав законної сили 01.10.2011, при цьому, виплата призначеної пенсії за віком позивачу розпочата ще з 07.10.2009 року.

Також, судом встановлено, що позивач мала 27 років 8 місяців 27 днів загального стажу роботи.

Отже, вказане свідчить про те, що на позивача поширюються приписи статті 28 Закону №1058-ІV з урахуванням пункту 4-1 Прикінцевих положень цього Закону №1058-ІV.

Поряд з цим, частина 3 статті 46 Конституції України визначає, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом встановлено, що розміри мінімальних пенсій за віком в оскаржуваний період складали:

з 01.07.2022- 2027 грн., Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX (стаття 7);

з 01.01.2022 - 1934 грн., Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX (стаття 7);

з 01.12.2021 року - 1934 грн., Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» 15.12.2020 №1082-IX (стаття 7);

з 01.07.2021 1854 грн., Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» 15.12.2020 №1082-IX (стаття 7);

з 01.01.2021 1769 грн., Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» 15.12.2020 №1082-IX (стаття 7);

з 01.12.2020 1769 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року № 294-IX (стаття 7);

з 01.07.2020 1712 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року № 294-IX (стаття 7);

з 01.01.2020 1638 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року № 294-IX (стаття 7);

з 01.12.2019 1638 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII (стаття 7);

з 01.07.2019 1564 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII (стаття 7);

з 01.01.2019 1497 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (стаття 28), Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII (стаття 7);

з 01.12.2018 - 1497 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року № 2246-VIII;

01.07.2018 - 1435 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року № 2246-VIII (Стаття 7);

з 01.01.2018 - 1373 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року № 2246-VIII (Стаття 7);

з 01.12.2017 - 1373 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року № 1801-VIII (Стаття 7);

з 01.05.2017 - 1312 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року № 1801-VIII (Стаття 7)

з 01.01.2017 - 1247 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року № 1801-VIII (Стаття 7);

з 01.12.2016 - 1208 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року № 928-VIII (Стаття 7);

з 01.05.2016 - 1130 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року № 928-VIII (Стаття 7);

з 01.01.2016 - 1074 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року № 928-VIII (Стаття 7);

з 01.09.2015 - 1074 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року № 80-VIII (Стаття 7);

з 01.01.2015 - 949 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року № 80-VIII (Стаття 7);

з 01.01.2014 - 949 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 року № 719-VII (Стаття 7);

з 01.12.2013 - 949 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012 року № 5515-VI (Стаття 7);

з 01.01.2013 - 894 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012 року № 5515-VI (Стаття 7);

з 01.12.2012 - 884 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

з 01.10.2012 - 856 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

з 01.07.2012- 844 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

з 01.04.2012 - 838 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

01.01.1012 - 822 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

З 01.12.2011 - 800 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року № 2857-IV (Стаття 21);

з 01.10.2011 - 784 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року № 2857-IV (Стаття 21);

з 01.04.2011 - 764 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року № 2857-IV (Стаття 21)

з 01.01.2011 - 750 грн. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року № 2857-IV (Стаття 21);

з 01.12.2010 - 734 грн. Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.10.2010 - 723 грн. Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.07.2010 - 709 грн. Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.04.2010 - 706 грн. Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.01.2010 - 695 грн. Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.11.2009 - 573 грн. Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28).

З 01.10.2008 - 502,98 грн. Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28)

Закон України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року № 107-VI (Стаття 58) .

Як вбачається з матеріалів справи, при розрахунку пенсії за віком позивачу пенсійний орган не врахував вказаних вище норм Закону №1058-ІV та Конституції України, встановивши розмір пенсії позивача при загальному стажу її роботи 37 років, що суперечить правовій природі права на належний соціальний захист.

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

У відповідності до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі за текстом Порядок №22-1).

Пунктом 1.1 Порядку №22-1, встановлено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 124).

Цим Порядком відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Так, у пункті 2 постанови від 20.02.2019 року №124 установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17. Перерахунок пенсій здійснюється з 1 березня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 Порядку №124 перерахунку підлягають пенсії, обчислені: відповідно до Закону; відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі відшкодування фактичних збитків; з урахуванням заробітку (грошового забезпечення), який визначено відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно абз.9 п.4 Порядку №124 перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.

Пунктами 5, 6, 7 Порядку №124 встановлено, що у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 41 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону, пункту 4 розділу II ;Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку.

Під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Збільшений відповідно до цього Порядку показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, застосовується:

під час проведення наступних перерахунків пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший (крім умов, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону);

під час обчислення пенсії відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Суд встановив, що відповідач на виконання рішення суду по справі №420/6208/21 пряйняв рішення про перерахунок пенсії позивачу № 67 від 21.07.2022 року.

Відповідно до рішення від 21.07.2022 року № 67 розмір пенсії позивача з надбавками з 07.10.2009 по 01.12.2022 року становить 133,06 грн. Пенсія розрахована з середньої заробітної плати (дохів) в Україні 1573,99 грн. (за 2008 рік).

Додатково суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3.3. цього Рішення, оспорюваними нормами Закону №1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У пункті 3 резолютивної частини Рішення від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Однак відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені, а тому відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвело до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови, за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.04.2021 у справі №520/11158/19.

Суд звертає увагу, що у справі, яка розглядається, відповідач не наводить жодних доказів того, що відповідачем або іншими суб`єктами владних повноважень України розроблялися та були прийняті акти, спрямовані на врегулювання ситуації, яка виникла після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009; наявна вина позивача у припиненні виплати пенсії; підстава, яка зумовила припинення пенсії, була правомірною (конституційною); існують положення закону, який зобов`язує позивача вживати будь-які дії (подавати заяви, ініціювати позови до суду тощо) для поновлення виплати пенсії, виплата якої була йому припинена Пенсійним фондом України саме на підставі, яка в подальшому була визнана компетентним органом (Конституційним Судом України) неконституційною.

За таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії за наявності відповідних підстав має проводитися з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

Тобто з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009, рішення суду по справі №420/21269/21 пенсія позивачу повинна виплачуватись з 07.10.2009 року відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням компенсації втрати частини доходу, з урахуванням надбавок, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, які б нараховувались позивачу з 07.10.2009, у разі якщо вона не виїхала б на постійне місце проживання за межі України.

До того ж, в оскаржуваному рішенні відсутня інформація про доплату до прожиткового мінімуму, доплату 65 років до 40 МПЗ, з 01 січня 2018 року, доплату за понаднормовий стаж, з 01.04.2020 щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 грн. для пенсіонера, якому виповнилось 80 і більше років та розмір пенсії якого не перевищує 9205,19 грн., з 1 травня 2020 року, місяць підвищення розміру пенсії, а також інформації щодо індексації пенсії.

З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.07.2022 про перерахунок пенсії ОСОБА_2 № НОМЕР_3 є протиправним, необґрунтованим, а тому належить до скасування.

Належним способом захисту порушеного права позивача є оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 87 від 21.07.2022, правом на оскарження якого позивач скористалася у позові, у зв`язку із чим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині оскаржуваних дій щодо не врахування понаднормового стажу 7 років та розрахунку поточної пенсії ОСОБА_1 , та розрахунку суми боргу з 07.10.2009 року в порядку та спосіб не відповідному до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме без врахування надбавки за понаднормовий стаж та автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно не врахування понаднормового стажу 7 років позивачці та не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу з 07.10.2009 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251, суд зазначає таке.

Стосовно зазначення ОСОБА_2 доплати за понаднормовий стаж, то сторонами не заперечується страховий стаж позивача 27 років 8 місяців 27 днів, вік 82 роки та коефіцієнт стажу 0,27667.

Щодо понаднормового стажу суд зазначає, що станом на день призначення пенсії за віком позивачці необхідно було мати 20 років страхового стажу. Тобто кожен повний рік стажу для позивачки понад 20 років є понаднормовим. Таким чином у позивача є понаднормовий стаж, який становить 7 років.

Однак, відповідач не врахував позивачу понаднормовий стаж 7 років та не включив позивача в коло осіб, стосовно яких зобов`язано проводити масові перерахунки пенсії.

Таким чином, суд робить висновок про протиправну бездіяльність відповідача стосовно не врахування понаднормового стажу 7 років позивачу та не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу з 07.10.2009 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити дії суд зазначає таке.

Згідно з статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, суд робить висновок, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 07.10.2009 року, з урахуванням понаднормового стажу 7 років ОСОБА_1 відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251, на момент фактичної виплати.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову частково.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №67 від 21.07.2022 року.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не врахування понаднормового стажу 7 років ОСОБА_1 та не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу з 07.10.2009 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 07.10.2009 року, з урахуванням понаднормового стажу 7 років ОСОБА_1 відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251, на момент фактичної виплати.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім грн. 88 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 03.05.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва