Справа № 307/802/23
Суддя: Чопик В. В.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/802/23
Провадження № 2-а/307/8/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Гламазда О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ГУНП у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 24.02.2023 отримав від Тячівського ВДВС у Тячівському районі Закарпатської області Підвенно-Західного Міжрегіонального М, (м. Івано-Франківськ) виклик державного виконавця про явку до ДВС та відвідавши даний відділ, стало відомо, що на нього 28.11.2022 було складено постанову про накладенні адміністративного стягнення серії БАД № 742371.

З цих підстав просить поновити строк на оскарження вказаної постанови.

Із вказаної постанови вбачається, що інспектор СРПП Тячівського РВП ГУПН в Закарпатській області Терпак В.В. притягнув його до адміністративної відповідальності за декілька адміністративних правопорушень, передбачених ст..ст. 121, 122, 126 КУпАП та наклав го адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Так, у постанові від 28 листопада 2022 року зазначено, що близько 00:22 год. в с. Нижня Апша по вул. Головній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 у якого був неосвітленний номерний знак, перевозив дитину на передньому сидінні, не був пристебнутим паском безпеки, не пред`явив посвідчення водія, та під час вимушеної зупинки т.з. не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив декілька пунктів ПДР.

Вважає, що дана постанова є незаконною та протиправною та такою, що підлягає до скасування, оскільки не дотримано процедуру розгляду справи, не надано можливості подати заперечення та скористатися правовою допомогою адвоката, не були роз`яснені права, передбачені КУпАП.

Також, йому не були пред`явлені докази правопорушення та такі недодані до оскаржуваної постанови.

Так, у пункті 7 (до постанови додаються), жодних відомостей не має, а у пункті 8 та 9 (про роз`яснення прав передбачених статтею 268 КУпАП та строку оскарження передбачених ст.ст. 268,289 КУпАП та отримання копії постанови) містяться відомості про відмову отримання оскаржуваного рішення. Будь яких інших відомостей, які б надавали можливість стверджувати зворотнє, зі змісту наведеної постанови не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 17 липня 2019 року у справі № 295/3099/17, від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а.

Пояснень свідків (пішоходів чи інших учасників дорожнього руху) чи будь-яких інших доказів порушення ним ПДР України відповідачем до оскаржуваної постанови не надано.

Відтак, стверджує, що відповідачем у даній справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним ряду адміністративних правопорушень.

Тому просить суд поновити строк на оскарження та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 742371 від 28 листопада 2022 року про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.ст. 121,126 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2023 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в спрощеному порядку без виклику сторін.

Представник відповідача ГУНП в Закарпатській області надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржувана постанова складена відповідачем у відповідності до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395. Інспектором СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції Терпак В.В. безпосередньо було виявлено правопорушення, вчиненні позивачем, внаслідок чого було складено оскаржувану постанову. Також, звертає увагу на те, що 27.11.2022 року позивачем також було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАп., за що його постановою Тячівського районного суду від 14.02.2023 року визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення керування транспортними засобами. Тому просять відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ГУНП в Закарпатській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - в повному обсязі.

Суд, дослідивши наявні у справі докази приходить до на ступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що постановою відповідача серії БАД № 742371 від 28 листопада 2022 рок року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст..ст. 121, 126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 28 листопада 2022 року близько 00:22 год. в с. Нижня Апша по вул. Головній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 у якого був неосвітлений номерний знак, перевозив дитину на передньому сидінні, не був пристебнутим паском безпеки, не пред`явив посвідчення водія та під час вимушеної зупинки т.з. не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив декілька пунктів ПДР.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст.. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст..ст.121, 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідачем не подано жодних доказів в обґрунтування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, при цьому з доводів позовної заяви вбачається, що позивач зазначеного у оскаржуваній постанові правопорушення не вчиняв, вимоги Правил дорожнього руху не порушував, тому підстави для накладення адміністративного стягнення були відсутні.

Відповідачем під час розгляду справи жодним належним доказом не підтверджено факту вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення, тому суд вважає, що всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України відповідач не довів правомірності своїх дій.

Доводи позивача, про не порушення правил дорожнього руху, відповідачем не спростовані, будь-які підтвердження порушення ним правил дорожнього руху (фото фіксація, покази свідків) суду не подані.

В матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували доводи позову про недотримання при винесення оскаржуваної постанови приписів ст.ст. 7, 245 КУпАП, чим порушено законні права позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбачених за ст..ст. 121, 126 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки наявні у матеріалах справи докази вказують на відсутність підстав про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України, що свідчить про відсутність відповідного складу правопорушення в діях позивача, суд вважає необхідним скасувати оскаржувану постанову.

За таких обставин позов підлягає задоволенню .

Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 132Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору тавитрат, пов`язанихз розглядомсправи. До витрат, пов`язаних зрозглядом справи,крім іншого,належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.

Керуючись ст. 2, 6-11, 72-77, 90, 94, 139, 242-246, 250, 255, 257, 286 КАС України, ст. ст. 251-252, 280 КУпАП, -

УХВАЛИВ:

Поновити строк на оскарження.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 742371 від 28 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 121, 126 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Ракоці, 13, ЄДРПОУ: 40108913) на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат в сумі 536,80 грн.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади в Україні за адресою: http://court.gov.ua/sud0711/.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ГУНП України у Закарпатській області, місце розташування м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, Закарпатській області.

Суддя: В.В. Чопик