Справа № 620/14859/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Чернігівської міської ради (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 12 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2021 № 7/VІІІ-16 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва та для будівництва індивідуальних гаражів", за яким Чернігівська міська рада на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 620/3483/20, ураховуючи вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, невідповідності заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (земельна ділянка віднесена до зони Р-2 "Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення" згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова), відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтованою площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язати Чернігівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)", орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею, 0,10 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що пункт 12 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2021 № 7/VІІІ-16 є протиправним та підлягає скасування, посилаючись на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі №620/1243/21, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.30.2020 у справі №620/57/20, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №620/3483/20 та встановлені в даних справах обставини. Позивач вказав, що у зв`язку із неодноразовим зверненням до відповідача та оскарженням дій та рішень Чернігівської міської ради до суду, має законні сподівання та правомірні очікування на закінчення процедури отримання у власність земельної ділянки, яка залежить від правомірної поведінки уповноваженого державного органу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано пункт 12 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2021 № 7/VІІІ-16 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва та для будівництва індивідуальних гаражів", за яким Чернігівська міська рада на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 620/3483/20, ураховуючи вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, невідповідності заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (земельна ділянка віднесена до зони Р-2 "Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення" згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова), відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтованою площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язано Чернігівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)", орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею, 0,10 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 ;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що позивачем за заявою від 15.11.2019 до відведення земельна ділянка знаходиться в межах Р-2 "Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення". Рішенням Чернігівської міської ради 28.12.2011 затверджено Тимчасовий порядок використання території м. Чернігова. Зазначеним Порядком не передбачено передачу земельних ділянок даної зони Р-2 за іншим цільовим призначенням, зокрема для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка). Відповідачем вказано, що при прийнятті рішення Чернігівською міською радою враховано надані заявником клопотання від 15.11.2019 з додатками, інформацію управління архітектури та містобудування, надану листом від 30.01.2020 № 01- 09/14-вн з рекомендаціями врахування розташування території. Також при прийнятті оскаржуваного рішення враховано вимоги законодавства та у пункті рішення ради зазначено підставу відмови, з урахуванням містобудівної документації.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 15 листопада 2019 року звернулась з клопотанням до Чернігівської міської ради, в якому просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)", орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 .

Дії та рішення Чернігівської міської ради за розглядом даного клопотання оскаржувалися в судовому порядку.

Чернігівська міська рада на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 620/3483/20, ураховуючи вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, невідповідності заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (земельна ділянка віднесена до зони Р-2 "Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення" згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова), відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтованою площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вважаючи пункт 12 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2021 № 7/VІІІ-16 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва та для будівництва індивідуальних гаражів" протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на протиправну поведінку відповідача, а саме - невиконання ним обов`язку, передбаченого приписами діючого законодавства, та неврахування рішень суду по справі № 620/1243/19, що набрали законної сили, суд дійшов висновку, що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача вчинити дії - прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, задоволення позовної шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтями 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ч. 1 - 3 та 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом «г» частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.

Згідно з частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями частини 3 статті 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Отже, вищезазначеними нормами права визначено перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 разом з гр. ОСОБА_2 .

Крім того, гр. ОСОБА_2 є користувачем земельної ділянки 0.0491 га, кадастровий номер :02:026:6157 згідно договору оренди земельної ділянки від 05 липня 2006 року, який є поновленим у відповідності до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (автоматичне поновлення договору за принципом мовчазної згоди), що також встановлено і постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 по справі № 620/1243/19.

ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :02:026:5294, користувачем земельної ділянки 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, згідно договору оренди земельної ділянки від 05 липня 2006 року.

Таким чином, не призначаючи уповноважену особу, Чернігівська міська рада зволікає в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі.

ОСОБА_2 своєчасно у відповідності до умов договору та закону звернувся до відповідача з повідомленням про намір поновити договір з додаванням додаткової угоди.

У зв`язку з чим Чернігівська міська рада не одноразово розглядала питання на своєму пленарному засіданні у 2016, 2017 роках, а саме щодо поновлення зазначеного договору оренди землі, та зважаючи на відсутність необхідної кількістю голосів, розгляд останнього знімався та рішення прийнято не було.

Також даною постановою встановлено, що згідно генерального плану міста Чернігова, який розміщений на веб-сторінці Чернігівської міської ради вбачається, що земельні ділянки по АДРЕСА_3 відносяться до рекреаційно-житлової забудови, в тому числі: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельних ділянках площею 0,1 га, кадастровий номер :02:026:5294, та 0, 0491 га, кадастровий номер :02:026:6157.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №620/3483/20 встановлено, що до бажаної ОСОБА_1 земельної ділянки входить частина земельної ділянки площею 0.0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в користуванні гр. ОСОБА_2 згідно договору оренди від 05 липня 2006 року, який, відповідно до наданих доказів, на даний час є дійсним.

Звертаючись 15.11.2019 із клопотанням до Чернігівської міської ради, позивачем було додано графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, згода землекористувача ОСОБА_2 ,, копія паспорту та РНОКПП, копія акту від 01.05.2019 року, копія витягу з рішення від 01.12.2006 року, копія рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 620/1243/19 на 15 аркушах.

Надалі рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 у справі № 620/57/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо не розгляду на пленарних засіданнях міської ради клопотання ОСОБА_1 від 15.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)", орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га. кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 по справі 620/57/20, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року - скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язаний Чернігівської міської ради розглянути на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність "для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)", орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та прийняти по клопотанню обґрунтоване та мотивоване рішення по суті порушеного в ньому питанні та закрито провадження по справі. В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року залишено без змін.

Відповідно до вищевказаного рішення листом від 27.01.2020 № 525/2-08/20 управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомлено позивача, що питання надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0587 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) буде включено до проекту рішення чергової сесії із земельних питань, що відбудеться орієнтовно наприкінці лютого 2020 року.

Так, 27.02.2020 Чернігівською міською радою прийнято рішення № 52/УІ/-16, яким відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до витягу із рішення Чернігівської міської ради від 27.02.2020 року № 52/VІІ-16 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам учасникам АТО, учасникам бойових дій, ветеранам війни та членам сімей загиблих учасників АТО для індивідуального дачного будівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва, для будівництва індивідуальних гаражів та для городництва" слідує, що за п.7 цього рішення, відповідач керуючись ч.7 ст.118 ЗК України та ураховуючи лист управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 30.01.2020 року за № 01-09/14-вн, ОСОБА_1 відмолено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 року по справі № 620/3483/20, з внесеними виправленнями ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 року (вважати вірною датою винесення постанови 18.03.2021 року замість вказаного 30.03.2021 року), апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 7 рішення Чернігівської міської ради від 27.02.2020 № 52Л/ІІ-16 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам - учасникам АТО, учасникам бойових дій, ветеранам війни та членам сімей загиблих учасників АТО для індивідуального дачного будівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва , для будівництва індивідуальних гаражів та для городництва", за яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зобов`язано Чернігівську міську раду повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Суд наголошує на тому, що даною постановою встановлені наступні обставини справи.

Відповідно до Тимчасового порядку використання території м. Чернігова, затвердженого рішенням Чернігівської міської ради 28.12.2011, переважними видами забудови та використання земельних ділянок зони Р-2 "Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення " є парки (в тому числі спеціалізовані), лісопарки, лугопарки; сквери, бульвари, алеї; зоопарки: водні простори; пляжі з пляжним обладнанням, рятувальні станції; оглядові майданчики: малі архітектурні форми; фонтани, декоративні водоймища; облаштовані місця для пікніків, рибальства, допоміжні будівлі для організації відпочинку на природі; лижні та кінні траси; кінноспортивні центри: стадіони, спортивні майданчики, площинні спортивні споруди; поля для гри в гольф; існуючі об`єкти стаціонарної рекреації.

Зазначеним Порядком не передбачено передачу земельних ділянок даної зони Р-2 за іншим цільовим призначенням, зокрема для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

Рішенням міської ради від 20.12.2018 №37/VII-18 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичний особам" п.11 Управлінню житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 180 га, в районі АДРЕСА_4 (за виключенням земельних ділянок на яких розміщені існуючі об`єкти житлової та громадської забудови), для будівництва та обслуговуватися інших будівель громадської забудови (для організації відпочинку та оздоровлення населення, благоустрою території, утримання та рекреаційного використання зелених насаджень) з подальшою передачею земельної ділянки в постійне користування. Без права житлової забудови.

До бажаної позивачем земельної ділянки, входить частина земельна ділянка площею 0.0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в користуванні гр. ОСОБА_2 згідно договору оренди від 05 липня 2006 року, який, відповідно до наданих доказів, на даний час є дійсним.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 620/1243/19 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, яка набрала законної сили встановлено, що згідно генерального плану міста Чернігова, який розміщений на веб-сторінці Чернігівської міської ради, земельні ділянки по АДРЕСА_1 відносяться до рекреаційно - житлової забудови, в тому числі: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельних ділянках площею 0,1 га, кадастровий номер :02:026:5294, та 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті рішення щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, протиправно посилався на невідповідність заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (земельна ділянка віднесена до зони Р-2 "Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення".

Поряд з тим, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Згідно з пунктами 2, 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів зазначає, що частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З приписів вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням правової оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Колегія суддів зазначає, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27 березня 2020 року по справі № 804/3697/18.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на протиправну поведінку відповідача, а саме - невиконання ним обов`язку, передбаченого приписами діючого законодавства, та неврахування рішень суду, що набрали законної сили, суд дійшов висновку, що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача вчинити дії - прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, задоволення позовної шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Також, колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі апелянт посилається виключно на норми права. При цьому не констатує конкретно, що порушено судом першої інстанції під час прийняття рішення.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович