Справа № 200/4179/22
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року Справа№200/4179/22

Донецький окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді Голошивця І.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу (за правилами спрощеного позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Сакуна В.А., звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії позивачу від 04.07.2022 року №65; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву від 27.06.2022 року позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 27.06.2022 року він подав заяву до ПФУ про призначення пенсії за наявності пільгового стажу за Списком №1 підземний працівник 9 років, із застосуванням пункту «а» ч.1 ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам. Позивач зауважив, що на день подання ним заяви про призначення пенсії до ПФУ його вік складав 51 рік, тобто маючи 9 років підземного стажу він має право на пенсію у віці 51 рік. Позивач зазначив, що 04.07.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення №65, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки відповідач враховував лише стаж позивача за Списком №2, без врахування більш пільгового стажу та без врахування ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Також позивач зауважив, що в даному випадку відповідач повинен був керуватися положеннями ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та пунктами 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 та перевірити наявність загального стажу на підставі записів у трудовій книжці, показань свідків, здійснити відповідні запити до підприємств де він працював, однак жодних з перелічених дій відповідач не вчинив обмежившись лише посиланням на здійснені виправлення у трудовій книжці. Позивач вважає відмову відповідача щодо призначення йому пенсії безпідставною, такою що порушує його конституційні права на соціальний захист.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому, зокрема зазначив, що 27.06.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Згідно наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж позивача становить 35 років 3 місяці, пільговий стаж становить 23 роки 4 місяці 29 днів. Станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2 позивач досяг віку 51 рік, враховуючи п. 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ №1058-ІV необхідний вік для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2 становить 55 років. Відповідач зауважив, що відповідно до положень пункту 4.2 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Відповідач зауважив, що своїм рішенням №65 від 04.07.2022 року відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком за Списком №2 згідно його заяви від 27.06.2022 у зв`язку з недосягненням особою віку передбаченого п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи зазначене, позивач набуде право на призначення пенсії з 05.03.2026 року (в 55 років). Відповідач також зазначив, що позивач вдруге звернувся до органів ПФУ з заявою від 10.08.2022 року про призначення йому пенсії за віком. Згідно наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 35 років 3 місяці ( в тому числі додатково за повних 03 роки роботи за Списком №1). Стаж роботи для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 становить 23 роки 04 місяці 29 днів, в тому числі, стаж роботи на підземних роботах становить 03 роки 09 місяців 23 дні. До страхового стажу зараховано всі періоди. До стажу роботи за Списком №2 зараховано всі періоди. До стажу роботи на підземних роботах не зараховано періоди роботи з 29.05.1990 по 05.07.1995, згідно з архівними довідками від 25.08.2021 №1945/03/01, №1947/03-01, №1948/03-01, оскільки відсутні дані щодо стану підприємства (ліквідоване/не ліквідоване). Відповідач зазначив, що в разі ліквідації підприємства розгляд питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, провадиться на Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, після надання відповідної заяви та необхідних документів, але як зауважив відповідач у відзиві, позивач до Комісії з питань підтвердження стажу роботи не звертався, відтак рішення Комісії, що дає право на призначення пенсії, щодо підтвердження стажу роботи на підземних роботах з 29.05.1990 по 05.07.1995 відсутнє. Відповідач вважає, що підстав для визнання протиправним та скасування його рішення про відмову у призначенні пенсії від 04.07.2022 року №65 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.06.2022 року немає. Таким чином просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.08.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Справа розглядатиметься суддею Донецького окружного адміністративного суду Шуваловою Т.О., одноособово. Витребувано у відповідача наступні докази: письмове пояснення стосовно того, які періоди роботи позивача були зараховані відповідачем до пільгового стажу за Списком 2 у спірному рішенні; пенсійну справу (або копію електронної пенсійної справи) позивача з усіма наявними в ній матеріалами; розрахунок загального та пільгового стажу (форма РС-право); форму ОК-5; всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

У зв`язку із відрядженням судді Шувалової Т.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022 головуючим суддею визначено Голошивця І.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.09.2022 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №200/4179/22. Розгляд адміністративної справи № 200/4179/22 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 року в задоволенні клопотання відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін в режимі відеоконференції в порядку ст.195 КАС України відмовлено.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС), про що свідчить наявність кабінету електронного суду у відповідача та відповідна відмітка «доставлено» від 30.09.2022 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до паспорту НОМЕР_1 , виданим Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області від 20.01.2001 року є громадянином України, РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач 27.06.2022 року засобами веб-порталу Пенсійного фонду України подав заяву про призначення/перерахунок пенсії зазначивши прошу пенсію: призначити за віком.

Відповідно до принципу екстериторіальності для розгляду заяви про призначення пенсії був визначений структурний підрозділ Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення №5 від 04.07.2022 року, про відмову про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу. В вищезазначеному рішенні про відмову, відповідач зазначив: дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України від 27.06.2022 року. Пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) становить 55 років. Вік заявника 51 рік. Необхідний страховий стаж визначений п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) становить не менше 29 років. Страховий стаж особи становить 35 років 3 місяці. Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці за Списком №2, визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №2), становить 12 років 6 місяців. Пільговий стаж особи 23 роки 4 місяці 29 днів. Результати розгляду документів доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу та пільгового стажу зараховано всі періоди. Не працює. Дата з якої матиме право на пенсійну виплату 05.03.2026. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області від 18.07.2022 року для отримання інформації стосовно його заяви про призначення йому пенсії.

ГУ ПФУ в Донецькій області було надано відповідь позивачу від 26.07.2022 року за №11539-10059/Ч-15/8-0500/22 в якій було зазначено, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області розглянуто його заяву від 27.06.2022 року №1393 на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ від 09.07.2003 року №1058-ІV і рішенням від 04.07.2022 №65 в призначенні пенсії відмовлено так, як позивач не досяг необхідного пенсійного віку.

Судом було встановлено, що позивач вдруге подав заяву засобами веб-порталу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком від 10.08.2022 року.

Відповідно до принципу екстериторіальності для розгляду заяви про призначення пенсії був визначений структурний підрозділ Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області було прийнято рішення №65 від 19.08.2022 року, про відмову про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу. В вищезазначеному рішенні про відмову, відповідач зазначив: дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України від 10.08.2022 року. Вік заявника 51 рік 05 місяців. Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема чоловікам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу у період з 01.04.2022 по 31.03.2023 не менше 29 років з них не менше 12 років 06 місяців на зазначених роботах. Відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ №1058-ІV за наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та необхідного страхового стажу за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом 1 ст.26 цього Закону зменшується на 1 рік. Відповідно до пп.5 п.2.1 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах додається довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видача підприємством, установою, організацією відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (додаток №5). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується Комісією з питань підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 10.11.2006 року за №18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 року за №1231/13105. Орган що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії. Страховий стаж особи становить 35 років 3 місяці (в тому числі додатково за повних 03 роки роботи за Списком №1).Стаж роботи для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 становить 23 роки 04 місяці 29 днів, в тому числі, стаж роботи на підземних роботах становить 03 роки 09 місяців 23 дні. Результати розгляду документів доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди. До стажу роботи за Списком №2 зараховано всі періоди. До стажу роботи на підземних роботах не зараховано періоди роботи з 29.05.1990 по 05.07.1995, згідно з архівними довідками від 25.08.2021 №1945/03-01, №1947/03-01, №1948/03-01. Відсутні дані щодо стану підприємства (ліквідовано/не ліквідовано). В разі ліквідації підприємства розгляд питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, провадиться на Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, після надання відповідної заяви та необхідних документів. Заявник працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Висновок: відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з недосягненням пенсійного віку, відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю стажу роботи на підземних роботах.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини справи суд дійшов до висновку, що спірним питанням в даній справі є не зарахування певних періодів роботи позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 та як наслідок, проведення розгляду відповідачем заяви позивача про можливе призначення йому пенсії відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) замість застосування пункту «а» ч.1 ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 за Списком №1 із зменшенням пенсійного віку.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Пунктом 3 Наказу №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на час внесення до трудової книжки позивача відомостей про роботу в спірні періоди, надалі - КЗППУ), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списком № 1, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Виходячи з комплексного аналізу зазначених вище положень ст. 48 КЗППУ, ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, ч.ч. 2, 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, Наказу №383 та Порядку №637, а також означених позицій Верховного суду, суд дійшов висновку, що записи трудової книжки для зарахування періодів роботи до пільгового стажу мають містити відомості, які надають органу, що здійснює призначення пенсії, можливість ідентифікувати період роботи як такий, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу без надання уточнюючої довідки та інших документів, визначених законодавством.

До таких відомостей слід віднести: найменування професії, яке відповідає відповідному Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; інформація щодо роботи впродовж повного робочого дня у відповідних умовах, зокрема, на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, спірним питанням є - не зарахування відповідачем до пільгової роботи позивача окремих видів роботи за Списком №1 та як наслідок розгляд заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах не за п. «а» ч.1 ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, а відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2).

Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що він має пільгового стажу за Списком №1 підземний працівник 9 років. Відповідно до наявного в матеріалах справи: листа відповідача від 06.09.2022 року за №2200-0304-7/56766 вбачається, що позивачу зараховано до роботи на підземних роботах 3 роки 9 місяців 24 дні, а саме: 17.07.1995 19.07.1995 підземні роботи (навчання за фахом) 3 дні; 20.07.1995 28.02.1996 підземні роботи 7 місяців 9 днів; 08.03.1996 30.06.1996 підземні роботи 3 місяці 23 дні; 11.07.1996 30.08.1996 підземні роботи 1 місяць 20 днів; 01.09.1996 30.09.1996 підземні роботи 1 місяць; 05.10.1996 31.10.1996 підземні роботи 27 днів; 16.11.1996 07.01.1997 підземні роботи 1 місяць 22 дні; 08.01.1997 27.03.1997 підземні роботи (навчання за фахом) 2 місяці 20 днів; 28.03.1997 06.05.1997 підземні роботи 1 місяць 9 днів; 07.05.1997 по 28.12.1998 підземні роботи 1 рік 7 місяців 22 дні; 01.01.1999 18.06.1999 підземні роботи 5 місяців 18 днів. Вищезазначене також відображене та підтверджується формою РС-право, номер ПС:65 розрахованої по пенсійній справі позивача, в якій зазначено, з 20.07.1995 28.02.1996 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 7 місяців 9 днів; 08.03.1996 30.06.1996 - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 3 місяці 23 дні; 11.07.1996 30.08.1996 - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 1 місяць 20 днів; 01.09.1996 30.09.1996 - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 1 місяць; 05.10.1996 31.10.1996 - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 27 днів; 16.11.1996 07.01.1997 - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 1 місяць 22 дні; 08.01.1997 27.03.1997 - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 2 місяці 20 днів; 28.03.1997 06.05.1997 - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 1 місяць 9 днів; 07.05.1997 по 28.12.1998 - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 1 рік 7 місяців 22 дні; 01.01.1999 18.06.1999 - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 5 місяців 18 днів. Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення про відмову у призначенні пенсії позивача від 19.08.2022 року №65 винесеного ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому зазначено страховий стаж особи становить 35 років 03 місяці 0 днів (в тому числі додатково за повних 03 роки роботи за Списком №1); стаж роботи для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах в тому числі, стаж роботи на підземних роботах становить 03 роки 09 місяців 23 дні.

Проаналізувавши зазначені в матеріалах справи рішення відповідача від 04.07.2022 року №65, розгорнуту відповідь відповідача від 06.09.2022 року за №2200-0304-7/56766, довідку Форми РС-право ППВП ПФУ сформованої від 05.07.2022 по пенсійній справі позивача номер ПС:65, суд встановив наступні періоди роботи, які не увійшли до пільгового стажу позивача за Списком №1:

- з 01.09.1986 по 10.01.1990 року;

- з 07.02.1990 по 03.05.1990 року;

- з 29.05.1990 по 05.07.1995 року;

- з 17.07.1995 по 19.07.1995 року;

- з 01.03.1996 по 07.03.1996 року;

- з 01.07.1996 по 10.07.1996 року;

- з 31.08.1996 по 31.08.1996 року;

- з 01.10.1996 по 04.10.1996 року;

- з 01.11.1996 по 15.11.1996 року;

- з 08.01.1997 по 27.03.1997 року;

- з 29.12.1998 по 31.12.1998 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 дата заповнення 07.02.1990 року, судом встановлені наступні періоди роботи позивача, які відповідачем не були занесені ані до Списку №1, ані до Списку №2:

- 01.09.1986 по 10.01.1990 року навчання в ТУ №105 м. Димитрів по професії «електрослюсар черговий та по ремонту обладнання Шахта імені А.Г.Стаханова п/о «Красноармейскуголь», номер запису 1 в трудовій книжці позивача;

- 07.02.1990 по 03.05.1990 прийнятий на шахту електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 3 розряду, номер запису 2 в трудовій книжці позивача;

- 29.05.1990 по 28.02.1991 прийнятий учнем електрослюсаря 1 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, номер 5 запису в трудовій книжці позивача;

- 01.03.1991 по 05.07.1995 переведений електрослюсарем 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, номер запису 6 в трудовій книжці позивача;

- 17.07.1995 по 19.07.1995 зайняття в учбовому пункті, номер запису 8 в трудовій книжці позивача;

- 20.07.1995 по 07.01.1997 прийнятий на шахту електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті - номер 9 запису в трудовій книжці позивача (позивачу не зараховані наступні періоди за Списком №1: з 01.03.1996 по 07.03.1996 року; з 01.07.1996 по 10.07.1996 року; з 31.08.1996 по 31.08.1996 року; з 01.10.1996 по 04.10.1996 року; з 01.11.1996 по 15.11.1996 року);

- з 08.01.1997 по 27.03.1997 року курси гірничо монтажників підземних, номер 10 запису в трудовій книжці позивача (цей період не був зарахований до стажу за Списком №1);

- з 07.05.1997 по 18.06.1999 року переведений гірничо монтажником 4 розряду з повним робочим днем в шахті номер запису 12 в трудовій книжці позивача (позивачу не зарахований період за Списком №1 з 29.12.1998 по 31.12.1998 року)

Стосовно періоду навчання позивача з 01.09.1986 по 10.01.1990 року в ТУ №105 м. Димитрів по професії «електрослюсар черговий та по ремонту обладнання Шахта імені А.Г.Стаханова п/о «Красноармейскуголь» суд зазначає наступне, в матеріалах справи міститься трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 , яка містить належним чином відображені записи щодо періоду навчання позивача, а саме з 01.09.1986 по 10.01.1990 навчання в ТУ №105 м. Димитрів по професії «електрослюсар черговий та по ремонту устаткування» Шахта імені А.Г.Стаханова п/о «Красноармейскуголь», номер запису в трудовій книжці №1, в графі «на підставі чого внесений запис (документ, його дата та номер)» зазначено НОМЕР_4 від 10.01.1990.

Окрім цього позивачем на адресу суду був наданий диплом серії НОМЕР_5 , виданий на ім`я ОСОБА_1 , в тому що він в 1986 році вступив до професійно-технічного училища №105 м. Димитрів 10 січня 1990 року закінчив повний курс названого училища з одержанням середньої освіти за професією електрослюсар підземний машиніст підземних установ, диплом виданий 10 січня 1990 року реєстраційний №9842.

Суд зауважує, що трудова книжка та диплом позивача містять записи про спірний період та відображає те, що позивач навчався за фахом.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Також відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , є належним чином зазначений запис про те, що позивач з 07.02.1990 по 03.05.1990 року був прийнятий на шахту електрослюсарем черговим та по ремонту устаткування 3 розряду номер запису в трудовій книжці 2 позивача.

Судом встановлено, відповідно до довідки №1082 виданої ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» від 14.12.2021 року, в якій зазначено, що позивач виконував гірниче виробництво у період з 07.02.1990 по 03.05.1990 року, тобто з моменту закінчення навчального закладу він був зарахований на роботу та цей період не перевищував трьох місяців, але ж з цієї довідки не вбачається (в графі «що передбачена Списком», «розділ» та «підрозділ» проставлені прочерки), що позивач одразу після навчання працював за професією, що віднесена до професій передбачених Списком №1, таким чином період навчання позивача з 01.09.1986 по 10.01.1990 року та період роботи позивача з 07.02.1990 по 03.05.1990 року, що також відображені в трудовій книжці позивача за № НОМЕР_6 зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1 не передбачено.

Як вже вище зазначалось, відповідно до наявних в матеріалах справи Форми РС право ППВП ПФУ сформованої за пенсійною справою позивача від 05.07.2022 року, а також вбачається з відзиву відповідача, опосередковано вбачається з рішення відповідача від 04.07.2022 №65 позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 не були зараховані наступні періоди його роботи з 29.05.1990 по 05.07.1995 року. Судом встановлено, що в цей період відповідно до трудової книжки позивача він працював: прийнятий учнем електрослюсаря 1 розряду підземним з повним робочим днем у шахті з 29.05.1990 по 28.02.1991 номер 5 запису в трудовій книжці позивача; з 01.03.1991 по 05.07.1995 переведений електрослюсарем 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, номер запису 6 в трудовій книжці позивача.

Стосовно вищезазначеного періоду роботи та можливих причин не зарахування позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 відповідач посилається у своєму відзиві, в якому зазначає, що до стажу роботи на підземних роботах не зараховано періоди роботи з 29.05.1990 по 05.07.1995 згідно з архівними довідками від 25.08.2021 №1945/03/01, №1947/03-01, №1948/03-01, оскільки відсутні дані щодо стану підприємства (ліквідовано/не ліквідовано). В разі ліквідації підприємства розгляд питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, провадиться на Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, після надання відповідної заяви та необхідних документів. Відповідач зазначив, що позивач до Комісії з питань підтвердження стажу роботи не звертався, відтак рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, щодо підтвердження стажу роботи на підземних роботах з 29.05.1990 по 05.07.1995 відсутнє.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, а також висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.09.2021 року по справі №227/4273/16-а, в якій зазначено, що постановою Правління Пенсійного фонду України 18-1 від 10.11.2006 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, п. 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. Відповідно до п.3 цього Порядку, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. За змістом зазначених норм вбачається, що необхідність звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років необхідно лише у тому випадку, коли що у трудовій книжці відсутні дані про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня у виробництві зі шкідливими умовами праці.

У випадку, що розглядається, в трудовій книжці позивача чітко зазначено періоди роботи, її характер, що, в свою чергу, виключає необхідність звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України, окрім цього відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» та Постанови №10 від 26.01.1991 року Постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» (які діяли на час роботи позивача у період з 29.05.1990 по 05.07.1995 року). Відповідно до Постанови №10 від 26.01.1991 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» професія позивача за якою він працював електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті віднесена до розділу 1 підрозділу 1а 1010100а «1010100а а), в якій зазначено, що «Всі працівники, занйяті повний робочий день на підземних роботах», таким чином суд дійшов до висновку що період роботи позивача з 29.05.1990 по 05.07.1995 року відповідачу необхідно зарахувати до його пільгового стажу за Списком №1 відповідно до записів в його трудовій книжці.

Стосовно не зарахування відповідачем періоду навчання позивача за фахом з 17.07.1995 по 19.07.1995 року, суд ставиться критично, тому що відповідно до записів в трудовій книжці позивача він у вищезазначений період проходив навчання за фахом, що також підтверджується відповідною довідкою, виданою ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» від 14.12.2021 року за №1066, в якій зазначено, що позивач за період з 17.07.1995 по 19.07.1995 року за професією, посадою навчався в учбовому пункті, оплата здійснювалась як підземному робітникові, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1а1010100а та в подальшому вже працював з 20.07.1995 по 07.01.1997 за професією, посадою електрослюсар підземний на дільниці УПМ, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1а1010100а, що також відображено у трудовій книжці позивача номери записів 8 та 9.

Судом також встановлено, що відповідачем до пільгового стажу позивача не було зараховано період його навчання з 08.01.1997 по 27.03.1997 року, даний період відображений в трудовій книжці позивача за №10 та підтверджується довідкою, виданою ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» від 14.12.2021 року за №1066 в якій зазначено, що у цей період за професією, посадою позивач проходив курси гірничо монтажника, підземні з відривом від виробництва оплата здійснювалася як підземному робітникові та дана професія передбачена Списком №1 розділом 1 підрозділом 1а1010100а.

Таким чином суд дійшов до висновку, що ці три дні за період з 17.07.1995 по 19.07.1995 року та два місяці і 20 днів з 08.01.1997 по 27.03.1997 року теж підлягають зарахуванню позивачу до його пільгового стажу за Списком №1.

Так само судом не встановлено підстав та причин, не зазначено відповідачем у відзиві, не спростовано доказами стосовно не зарахування відповідачем позивачу наступних періодів його роботи за Списком №1: з 01.03.1996 по 07.03.1996 року; з 01.07.1996 по 10.07.1996 року; з 31.08.1996 по 31.08.1996 року; з 01.10.1996 по 04.10.1996 року; з 01.11.1996 по 15.11.1996 року.

Судом було вже встановлено, що позивач відповідно до номер 9 запису в його трудовій книжці з 20.07.1995 по 07.01.1997 був прийнятий на шахту електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті, що також відображено в довідці наданої ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» від 14.12.2021 року за №1066, в якій зазначено що позивач з 20.07.1995 по 07.01.1997 працював за професією, посадою електрослюсар підземний на дільниці УПМ та дана професія передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1а1010100а, будь яких приміток в нижній частині та взагалі по довідці, стосовно знаходження позивача у відпустці або інші причини, які могли слугувати для не зарахування періодів роботи позивача з 01.03.1996 по 07.03.1996 року; з 01.07.1996 по 10.07.1996 року; з 31.08.1996 по 31.08.1996 року; з 01.10.1996 по 04.10.1996 року; з 01.11.1996 по 15.11.1996 року в довідці не зазначені. Таким чином суд дійшов до висновку, що вищезазначені періоди теж підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Період роботи позивача з 07.05.1997 по 18.06.1999 року на посаді гірничо монтажника 4 розряду з повним робочим днем також підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи від 14.12.2021 року №1067, відповідно до якої зазначена професія передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1а1010100а та відповідним записом в трудовій книжці позивача під номером 12, відповідно до якого позивач був переведений гірничо монтажником 4 розряду з повним робочим днем в шахті, таким чином період роботи позивача з 29.12.1998 по 31.12.1998 теж підлягає зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Підсумовуючи вищенаведене, відповідно до Форми РС-право ППВП ПФУ, сформованої по пенсійній справі позивача Номер ПС:65 від 05.07.2022 року, та відповідно до висновків суду встановлених під час розгляду справи, позивач загалом має пільгового стажу за Списком №1 - 9 років 10 днів.

Суд зазначає, що позивач при поданні позовної заяви зазначив, що він маючи 9 років підземного стажу має право на пенсію у віці 51 рік.

Відповідач при розгляді заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах керувався вимогами встановленими п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до вимог, що передбачені для робіт за Списком №2.

В той же час враховуючи встановлені судом у даній справі висновки, що позивач має пільгового стажу за Списком №1 - 9 років 10 днів.

Відповідно до Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі N 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII. Яким вирішено, визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII.

2. Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

"При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік" (стаття 14);

5. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Таким чином, аналізуючи умови зменшення пенсійного віку відповідно встановлені п. «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, суд вертає увагу, що в цій частині означені норми відсилають до приписів статей, якими визначено умови призначення пенсії за віком, зокрема, щодо віку.

І стаття 12 Закону № 1788-XII, і ст. 26 Закону № 1058-IV встановлюють однакові вимоги щодо віку для призначення пенсії на загальних підставах 60 років, водночас абз. 2 п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV місить умову для її застосування працівник не має стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, на відміну від положень абз. 2 п. «а» статті 13 Закону № 1788-XII, який визначає, що працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Вирішуючи спір відносно визначення правових норм, які підлягають застосуванню при визначенні наявності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, суд керуючись приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, викладені в рішенні Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у зразковій справі №360/3611/20 від 21.04.2021 року, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду 03 листопада 2021 року.

В зазначеному рішенні колегія суддів дійшла висновку, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Відтак, виходячи з того, що позивач має 9 повних років пільгового стажу за Списком № 1, то пенсійний вік йому, відповідно до п. «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», може бути зменшено на 9 років з 60 років, у спірному випадку до 51 року.

Суд зазначає, що статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача №65 від 04.07.2022 року прийнято без повного з`ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем.

Враховуючи викладене, відповідачем безпідставно не застосовано при вирішенні питання щодо досягнення позивачем необхідного віку висновки Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 та положення п. «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи аналіз правомірності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в контексті приписів ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання принципу пропорційності та дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення, отже спірне рішення відповідача не є таким, що прийнято з врахуванням принципів добросовісності та розсудливості.

Підсумовуючи вищенаведене, а також досліджені докази наявні в матеріалах справи, суд доходить до висновку, що відповідач безпідставно не врахував до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоди його роботи: з 29.05.1990 по 05.07.1995 року; з 17.07.1995 по 19.07.1995 року; з 01.03.1996 по 07.03.1996 року; з 01.07.1996 по 10.07.1996 року; з 31.08.1996 по 31.08.1996 року; з 01.10.1996 по 04.10.1996 року; з 01.11.1996 по 15.11.1996 року; з 08.01.1997 по 27.03.1997 року; з 29.12.1998 по 31.12.1998 року, враховуючи, що рішення відповідача від 04.07.2022 року №65 зовсім не містить висновків щодо наявності взагалі у позивача пільгового стажу роботи, що передбачений за Списком №1, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 04.07.2022 року №65 слід визнати протиправним та як наслідок скасувати його та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 27.06.2022 року з урахуванням висновків суду по даній справі та зарахуванням вищезазначених періодів роботи позивача до його пільгового стажу за Списком №1.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно дослідивши доводи відповідача та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких слушних обґрунтувань його позиції щодо правомірності оскаржуваного рішення.

З огляду на означене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії № 65 від 04.07.2022 року та зобов`язання повторно розглянути заяву від 27.06.2022 року позивача про призначення пенсії із зарахуванням йому наступних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1: з 29.05.1990 по 05.07.1995 року; з 17.07.1995 по 19.07.1995 року; з 01.03.1996 по 07.03.1996 року; з 01.07.1996 по 10.07.1996 року; з 31.08.1996 по 31.08.1996 року; з 01.10.1996 по 04.10.1996 року; з 01.11.1996 по 15.11.1996 року; з 08.01.1997 по 27.03.1997 року; з 29.12.1998 по 31.12.1998 року з урахуванням висновків суду є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.8 ст.139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 20.08.2022, позивач за подання адміністративного позову сплатив 992,40 грн. судового збору.

Отже, суд вважає за можливе повернути позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: 29000, Хмельницька область, місто Хмельницький, вул. Герцена, 10; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () №65 від 04.07.2022 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () повторно розглянути заяву від 27.06.2022 року ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком із зарахуванням йому наступних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1: з 29.05.1990 по 05.07.1995 року; з 17.07.1995 по 19.07.1995 року; з 01.03.1996 по 07.03.1996 року; з 01.07.1996 по 10.07.1996 року; з 31.08.1996 по 31.08.1996 року; з 01.10.1996 по 04.10.1996 року; з 01.11.1996 по 15.11.1996 року; з 08.01.1997 по 27.03.1997 року; з 29.12.1998 по 31.12.1998 року з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: 29000, Хмельницька область, місто Хмельницький, вул. Герцена, 10; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 травня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець