Справа № 420/5686/23
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5686/23
УХВАЛА
03 травня 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправними дії Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо внесення до військового квитка ОСОБА_1 інформації, яка суперечить висновку ВЛК; зобов`язати Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки внести до військового квитка ОСОБА_1 виправлення, які відповідають висновку ВЛК; визнати протиправними дії Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які направлені на призов ОСОБА_1 на військову службу та зобов`язати утриматися від вчинення дій направлених на залучення ОСОБА_1 до проходження військової служби без укладання з ним контракту на посаді, згідно з наказом Міністерства оборони від 14.08.2018 № 410.
Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Ухвалою суду від 27.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було залишено без руху, а позивача повідомлено про необхідність у десятиденний строк з дня отримання ухвали від 27.03.2023 року усунути недоліки у позовній заяві та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків позовна заява буде повернута позивачеві.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Підставою для залишення позовної заяви без руху було, крім іншого: пропуск строку звернення до суду з позовом.
В зв`язку з цим, суд своєю ухвалою від 27.03.2023 року зазначив про необхідність усунення вказаних недоліків шляхом подання до суду належним чином оформленої заяви про усунення недоліків позовної заяви з відповідними додатками (документами) для суду та відповідно до кількості учасників справи.
Позивач копію ухвали суду від 27.03.2023 року отримав 28.03.2023 року.
10.04.2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали про залишення позову без руху.
Розглянувши вказані документи, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, слід повернути позивачеві з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В заяві про усунення недоліків позивач зазначає, що дізнався про порушення своїх прав лише 18.01.2023 року від працівника Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який повідомив йому, що позивач є обмежено придатним у воєнний час. Позивач зазначає, що до 18.01.2023 року він не знав про внесення до військового квитка інформації про обмежену придатність до військової служби у воєнний час, оскільки у висновку ВЛК зазначено про непридатність позивача до військової служби. Також, позивач вказує на те, що відбиток штампу у військовому квитку на ст.18 є нечитабельним, у зв`язку з чим позивач не припускав, що він є обмежено придатним у військовий час.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Суддя зазначає, що відмітка у військовому квитку ОСОБА_1 про непридатність його до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час була внесена військовим лікарем Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, позивач, як володілець військового квитка, був обізнаний про наявність вказаної відмітки, оскільки з правилами та порядком користування військовим квитком позивач ознайомлений, що підтверджується наявним у військову квитку особистим підписом позивача.
Після дослідження оригіналу військового квитка, наданого позивачем в якості доказу, суддя зазначає, що посилання позивача на нібито нечитабельний відбиток штампу не відповідає дійсності, оскільки чітко вбачається наступна інформація: «Військово-лікарською комісією Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час».
Отже, з дня проставлення у військовому квитку відмітки «обмежено здатний у військовий час», а саме з 28.03.2019 року, особа, якій належить військовий квиток, вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів в даному випадку.
Тобто, з сукупного аналізу матеріалів позовної заяви та з урахуванням встановлених законодавством приписів щодо строку звернення до суду вбачається, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом.
При цьому, вказані позивачем обставини не можуть бути підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлення такого строку, оскільки у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
При цьому, посилання позивача на те, що йому стало відомо про внесення у військовий квиток інформації, яка не відповідає висновку ВЛК лише 18.01.2023 року під час його перебування у приміщенні Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання відповідної інформації, тощо.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Обставини, на які посилається позивач, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки не перешкоджали зверненню до суду в установлений строк. Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду мають суб`єктивний характер і не позбавляли останнього можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлені КАС України строки.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Вказані позивачем обставини ніяким чином не підтверджують факт неможливості звернення до суду в установлений законом строк, що могло бути підставою для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.
Дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії, справа Голдер проти Сполученого Королівства).
Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа Gradescolo S.R.L. проти Молдови. У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
За таких обставин, з урахуванням зазначеного, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії необхідно повернути позивачеві.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.
Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, а також оригінал військового квитка надіслати позивачу.
Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко