Справа № 380/13865/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/13865/22 пров. № А/857/4987/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Кушик Ю.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року про залишення позовної заяви у частині позовних вимог без розгляду у справі № 380/13865/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКедик М.В.
дата складання повного тексту рішення06.03.2023

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 25.08.2017 № , від 27.06.2018 №1-1309, від 27.06.2019 № -1309, від 25.06.2020 № -1309, від 31.05.2021 № 7-1312, від 18.02.2022 № 6490-2413-1312/202.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року серед іншого задоволено частково заяву представника відповідача про залишення без розгляду позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.08.2017 № , від 27.06.2018 №1288484-131.3-1309, від 31.05.2021 № 7-1312.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.08.2017 № , від 27.06.2018 №1288484-131.3-1309, від 31.05.2021 № 7-1312 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з обумовленою ухвалою суду у приведеній частині позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить у цій частині її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що позивач проживав і проживає у м. Дніпро і крім земельної ділянки ніяким чином не пов`язаний із м. Трускавець, довідався про рішення у справі № 457/908/17 випадково у ході бесіди зі знайомим юристом лише у жовтні 2021 року.

Стверджує, що лише в жовтні 2021 року йому стало відомо, що судовим рішенням визнано протиправним та скасовано п.4 рішення Трускавецької міської ради від 19.05.2016 № 166 Про встановлення розмірів орендної плати та ставок земельного податку на земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради та у власності фізичних та юридичних осіб. Довідавшись про те, що це рішення безпосередньо стосується позивача, як платника земельного податку, звернувся до відповідної податкової за місцем знаходження земельної ділянки з листом від 26.10.2021 в якому проінформував відповідача про зміст рішення суду, зв`язок цього рішення з позивачем як платником земельного податку, вплив на права і обов`язки та висловив прохання провести перерахунок сум і строків земельного податку щодо земельної ділянки площею 0,3669га, що розташована у АДРЕСА_1 та має кадастровий номер :02:014:0052 з урахуванням вже сплаченої у період 11-12 червня 2020 року грошової суми у загальному розмірі 264106,4 грн.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений шляхом вручення електронного відправлення, про що в матеріалах справи є відповідні докази.

В судовому засіданні представник позивача Ружицька О.В. надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги. Представник відповідача Думич І.А. в судовому засіданні надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви представника Головного управління ДПС у Львівській області та залишення без розгляду адміністративного позову в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.08.2017 № , від 27.06.2018 №1288484-131.3-1309, від 31.05.2021 № 7-1312, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду поза межами встановленого ст. 122 КАС України строку, а зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є поважними.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з долучених копій конвертів та рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, податкові повідомлення-рішення від 30.06.2017 № , від 27.06.2018 №1288484-131.3-1309 надіслані ОСОБА_1 податковим органом на адресу: АДРЕСА_2 .

Направлена контролюючим органом поштова кореспонденція повернулася із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання.

Позивач не спростовує проживання за зазначеною адресою та вказує про неотримання вказаної поштової кореспонденції.

Згідно з долученої копії реєстру рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення податкове повідомлення-рішення № 7-1312 від 31.05.2021 року вручено позивачу 26.08.2021 року.

Вказані обставини позивачем та його представником не заперечувались.

З позовом про визнання протиправними та скасування перелічених податкових повідомлень, позивач звернувся 30.09.2022 (згідно із штампом на поштовому конверті).

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правова позиція щодо строків звернення до суду, викладена Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19. Згідно вказаної позиції ВС, строк звернення до суду з позовом щодо оскарження податкового повідомлення рішення, яким визначено грошові зобов`язання (за відсутності процедури адміністративного оскарження) становить шість місяців, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Також, у постанові від 18 січня 2023 року по справі № 160/6211/21, Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого законом або судом проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) суб?єкта владних повноважень або судове рішення отримують додаткову легітимність (стабільність) та не передбачатимуть можливості перегляду (скасування), а правові наслідки їх прийняття (вчинення) не будуть відмінені. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, а також судового рішення. Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності, поведінки сторін, значимості справи та її впливу на суспільні відносини і національну безпеку, наявності фундаментальної судової помилки, а також непереборності обставин, що спричинили пропуск строку.

Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження періоду, у межах якого фізична або юридична особа (суб?єкти приватного права), а також орган державної влади та місцевого самоврядування (суб?єкти публічного права) можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права; у питаннях визначення строків одразу закладена певна суперечність між інтересами однієї сторони, яка наполягає на безумовному застосуванні процесуальних строків, та інтересами іншої сторони, яка вважає, що строк варто поновити (існує умовний конфлікт між принципом правової визначеності та принципом права на судовий захист (доступу до суду), обидва з яких є важливими елементами принципу верховенства права).

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

З огляду на викладене, слід констатувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Із змісту адміністративного позову слідує, що про наявність податкових повідомлень-рішень № від 30.06.2017, №1288484-131.3-1309 від 27.06.2018 позивач дізнався у червні 2020 року, із змісту адміністративного позову ГУДПС у Львівській області.

Із реєстру рекомендованих повідомлень про вручення поштового вбачається, що про наявність податкового повідомлення-рішення № 7-1312 від 31.05.2021 року позивач дізнався під час вручення рекомендованого відправлення- 26.08.2021 року.

Натомість, з позовом про їх оскарження позивач звернувся до суду лише 30.09.2022 (згідно із штампом на поштовому конверті).

Як наслідок, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено, встановлений абзацом першим частини другої статті 122 КАС України шестимісячний, строк звернення до суду з вказаним позовом з приводу оскарження перелічених вище податкових повідомлень- рішень.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до суду із заявою про поновлення строків звернення з вказаними позовом у якій вказав, що проживав і проживає у м. Дніпро і крім земельної ділянки ніяким чином не пов`язаний із м. Трускавець. В жовтні 2021 року позивачу стало відомо, що рішенням суду у справі №457/908/17 визнано протиправним та скасовано п.4 рішення Трускавецької міської ради від 19.05.2016 № 166 «Про встановлення розмірів орендної плати та ставок земельного податку на земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради та у власності фізичних та юридичних осіб» на підставі якого винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Надаючи правову оцінку приведеним доводам позивача колегія суддів зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, колегією суддів ураховано, що Верховний Суд у справі № 500/1912/22 прийшов висновку, що причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють чи ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, що виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) цю обставину підтверджено належними й допустимими засобами доказування.

Натомість, приведені доводи позивача обумовленим критеріям не відповідають, позаяк не містять об`єктивних обставин, які не залежали від волі позивача та безпосередньо унеможливлювали чи ускладнювали позивачу можливість вчинення процесуальних дій з приводу звернення до суду з позовом про оскарження перелічених податкових повідомлень рішень у визначений законом строк.

При цьому, колегією суддів ураховано, що необізнаність позивача з наявністю судового провадження у адміністративній справі №457/908/17 про визнання протиправним та скасування п.4 рішення Трускавецької міської ради від 19.05.2016 № 166 «Про встановлення розмірів орендної плати та ставок земельного податку на земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Трускавця в особі Трускавецької міської ради та у власності фізичних та юридичних осіб» не відноситься до непереборних обставин за яких, позивач був позбавлений процесуальної можливості реалізувати надане йому право щодо звернення до суду позовом про скасування перелічених податкових повідомлень рішень у встановлений шестимісячний строк.

За приведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що приведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами не є поважними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу та присудження судових витрат.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року в оскаржуваній частині про задоволення заяви представника Головного управління ДПС у Львівській області задоволення та залишення без розгляду адміністративного позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.08.2017 № , від 27.06.2018 №1288484-131.3-1309, від 31.05.2021 № 7-1312 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає касаційному оскарженню шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 04 травня 2023 року