Справа № 420/19366/22
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/19366/22
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом громадянина КНР ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 12.10.2022 №2504 про скасування дозволу на імміграцію в Україну,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, громадянин ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 12.10.2022 ГУ Державної міграційної служби у Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину КНР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що зі змісту оскарженого рішення від 12.10.2022 вбачається, що воно ухвалене з посиланням на пункти 3 та 4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію», але будь-якого юридичного підтвердження того, що дії громадянина КНР ОСОБА_1 «становлять загрозу національній безпеці України та громадському порядку в Україні», а також, що «це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України» - не надано, жодного процесуального документу, який би підтверджував вище зазначені підстави для скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину КНР ОСОБА_1 - не залучено, оскільки таких документів щодо громадянина КНР ОСОБА_1 не має. За вказаних обставин позивач вважав, що заступником начальника ГУ ДМС у Донецькій області ОСОБА_3 , який підписав оскаржене рішення, умисно, із надуманих мотивів зазначено неіснуючі та нічим не підтверджені підстави для скасування громадянину КНР ОСОБА_1 дозволу на імміграцію, який останній отримав 04.11.2013 і на підставі якого на ім`я ОСОБА_1 була видана посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 12.11.2013 (з терміном дії «безстроково»), яка незаконно скасована по причині винесення оскаржуваного рішення.

Крім того, позивач повідомив, що за вказаний період, він проживав за вказаним місцем реєстрації разом із своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в Україні та разом із своєю дружиною ОСОБА_5 , яка є громадянкою КНР та також має діючу посвідку на постійне проживання в Україні, займався підприємницькою діяльністю та своєчасно сплачував податки, а після початку агресії та бойових дій з боку РФ на території України неодноразово надавав матеріальну допомогу ОСОБА_6 , на підтвердження чого додав копію подяки від командування в/ч НОМЕР_2 .

Позивач також звертав увагу на те, що відповідачем не зазначено та не надано належних доказів існування обставин, що передбачені статтею 12 Закону України «Про імміграцію», які надавали б йому підстави для скасування позивачу дозволу на імміграцію, а втручання органу державної влади в сімейне життя позивача є неправомірним, оскільки під час прийняття рішення про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну не враховувалась наявність у нього малолітньої дитини та її законне право на проживання разом з батьками.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року, ухваленим в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, адміністративний позов громадянина Китайської народної Республіки ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволений.

Визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 12.10.2022 року №2504 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Китайської народної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області на користь громадянина Китайської народної Республіки ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. та 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Головне управління Державної міграційної служби України у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що під час прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину КНР ОСОБА_1 , підстав для ставлення під сумнів оперативних відомостей про протиправну діяльність позивача у ГУ ДМС не було.

Також, апелянт вказує, що іммігрант не повинен наперед бути поінформованим про те, що відносно нього розглядається питання скасування дозволу на імміграцію, оскільки попереднє надання такої інформації може нашкодити захисту національних інтересів України.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Китайської Народної Республіки 04.11.2013 отримав дозвіл на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» - у зв`язку з тим, що він є батьком громадянина України. На підтвердження батьківства надана копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , виданого 25.04.2018 року (повторно).

12.11.2013 позивач був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 , виданою Головним управлінням ДМС в Донецькій області.

На адресу Головного управління ДМС у Донецькій області надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.08.2022 за № 7597/55/01-2022 про розгляд питання щодо прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання.

Вказане подання обґрунтоване тим, що в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави, за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, встановлено, що громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 12.11.2013, прибув в Україну з метою вчинення протиправної діяльності, направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організацію масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України.

Згідно подання від 26.08.2022 за № 7597/55/01-2022, на підставі викладеного та беручи до уваги, що громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 становить загрозу охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України вбачає за доцільне прийняти рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.10.2022 заступником начальника ГУ ДМС в Одеській області затверджено висновок за результатами розгляду подання про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 .

Так, даним висновком встановлено, що громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав дозвіл на імміграцію відповідно до пункту 1 частини третьої статті Закону України «Про імміграцію» у зв`язку з тим, що він є батьком громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження № 693 від 01.11.2011).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію може бути скасовано, зокрема, якщо дії іммігранта становлять загрозу громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Отже, висновком встановлено, що інформація, викладена у подані Департаменту стратегічних розслідувань НПУ є підставою для скасування іноземцю дозволу на імміграцію в Україну на підставі пунктів 3 та 4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Згідно резолютивної частини Висновку головний спеціаліст відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Донецькій області вважає за доцільне:

1.Скасувати рішення ГУ ДМС у Донецькій області від 04.11.2013 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати недійсною та такою, що підлягають вилученню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 12.11.2013.

2.Про прийняте рішення проінформувати громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , а також здійснити заходи, передбачені Законом України «Про імміграцію».

3.Надіслати відповідні повідомлення до ДМС та АДПС.

4.На підставі підпункту 4 пункту 22 Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, надіслати повідомлення до територіальної громади, на території обслуговування якої задекларовано/зареєстровано місце проживання іноземця, про припинення підстав для перебування на території України (про визнання недійсною посвідки на постійне проживання) громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою внесення відповідних змін до реєстру територіальної громади.

10.10.2022 за №2504 ГУ ДМС України в Донецькій області прийняте рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Китайської Народної республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким на підставі пунктів 3 та 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 04.11.2013 року.

Цим же рішенням скасована посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видана 12.11.2013 року, та зазначено, що відповідно до вимог частини другої статті 13 Закону України Про імміграцію особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяці з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається з матеріалів особової справи позивача, ОСОБА_1 ознайомлено з рішенням про скасування дозволу на імміграцію в Україну 20.12.2022, що підтверджується його підписом на оскаржуваному рішенні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо всебічного вивчення подання, яке містить інформацію щодо можливих протиправних дій позивача, та без будь-якої перевірки і з`ясування обставин скасував дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання в Україні. Відомості, наведені у поданні суб`єкта ініціювання скасування дозволу на імміграцію в Україну, не містили достатньо підтвердженої інформації, з якої можна було б прийняти однозначне рішення, та не є безумовною підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства регламентовано положеннями Закону № 2491-III.

Приписами статті 12 Закону № 2491-III визначено підстави для скасування дозволу на імміграцію, а саме дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 (далі Порядок № 1983).

У відповідності до пункту 21 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Пунктом 22 Порядку № 1983 передбачено, що для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

За правилами пункту 23 вказаного Порядку ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію.

Копія рішення про скасування дозволу на імміграцію видається не пізніше як у тижневий строк з дня його прийняття особі, стосовно якої прийнято таке рішення, під розписку чи надсилається рекомендованим листом.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1983 рішення ДМС, територіальних органів і підрозділів, інших органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції зобов`язані забезпечувати провадження у справах з питань імміграції, а також дії чи бездіяльність їх посадових та службових осіб можуть бути оскаржені відповідно до законодавства. У цьому разі провадження у справах з питань імміграції припиняється до прийняття відповідного рішення.

На переконання апеляційного суду, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що виходячи із приписів пункту 23 Порядку № 1983 відповідач був зобов`язаний всебічно вивчити звернення ДСР Національної поліції України від 26.08.2022 за № 7597/55/01-2022 щодо скасування дозволу на імміграцію, у разі потреби запитати додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запросити для надання пояснень самого позивача.

Разом із тим, ГУ ДМС не надало доказів про виконання ним зазначених законодавчо встановлених вимог та на основі викладеної у поданні ДСР Національної поліції України від 26.08.2022 за № 7597/55/01-2022 інформації без проведення будь-якої перевірки та з`ясування обставин скасувало дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання в Україні громадянину КНР ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені у поданні від 26.08.2022 за № 7597/55/01-2022 відомості носять загальний характер без наведення конкретних фактів із підтвердженням їх відповідними доказами, які б давали можливість ГУ ДМС на підставі отриманої інформації дійти однозначних висновків щодо спірного питання.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

У Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 19 КАС України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року у справі № 420/19366/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03.05.2023

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.