Справа № 140/2832/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/2832/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2020 року по 02.06.2021 року.

Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 , провести нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2020 року по 02.06.2021 року в розмірі 115 911,10 грн.

Визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення.

Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації, нарахованої на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року по справі №140/2025/21 та від 21 лютого 2022 року у справі №140/12461/21, за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, починаючи з 01.01.2016 року по день фактичної остаточної виплати, тобто по 18.02.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, а саме із несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення, повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час такої затримки по день фактичного розрахунку на підставі частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України. Позивачем вказано, що за період з моменту його звільнення по дату виплати йому за рішенням суду індексації грошового забезпечення, тобто з 01.12.2020 по 18.02.2023, підлягає стягненню з Військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, позивач вказує на те, що враховуючи положення Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідачем повинна бути виплачена йому відповідна компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації.

У зв`язку із чим, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволення позову повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2020 року №256 майора ОСОБА_1 виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення з 01.12.2020 року.

Однак, при звільнені позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, у зв`язку із чим останній звернувся до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі 140/2025/21 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі 140/2025/21, військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в сумі 40 362,42 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 17.09.2021.

Не погоджуючись із застосування базового місяця січня 2012 року для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період із 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, позивач звернувся до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2021 року у справі №140/12461/21, позов задоволено; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць), з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення суду від 21 лютого 2021 року у справі №140/12461/21, відповідач нарахував та виплатив індексацію у сумі 41805,31 грн., що підтверджується випискою з банку від 18.02.2023.

Таким чином, загальна сума не виплаченої індексації грошового забезпечення за період із 01.12.2015 по 28.02.2018 складає 82 167,73 грн, остаточний розрахунок був проведений 18.02.2023.

Вважаючи, що за період з 01.12.2020 по 18.02.2023 (з моменту звільнення по дату виплати за рішенням суду індексації грошового забезпечення), військова частина НОМЕР_1 повинна виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки такої виплати, останній звернувся з даним позовом до суду, зазначивши також про необхідність стягнення на його користь компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час її затримки.

Відповідно до частини другої цієї ж статті, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

В даному випадку між позивачем ОСОБА_1 та Військовою частиною НОМЕР_1 мав місце спір щодо виплати належної позивачу індексації грошового забезпечення за період із 01.12.2015 по 28.02.2018, загальна сума не виплаченої індексації грошового забезпечення за період із 01.12.2015 по 28.02.2018 складає 82 167,73 грн, остаточний розрахунок, на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі 140/2025/21 та від 21 лютого 2021 року у справі №140/12461/21 був проведений 18.02.2023, що стверджується відповідною банківською випискою.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті індексації грошового забезпечення за період з 02.12.2020 року по 18.02.2023року, на підставі частини 2 статті 117 Кодексу законів про працю України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Обчислення середнього заробітку працівника за час затримки розрахунку при звільненні проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати."

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата

Відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

У додатках до позовної заяви міститься виписка з банківської установи, зі змісту якої випливає, що позивачу за два останні повні місяці нараховано та виплачено грошового забезпечення 38 637,04грн. (жовтень 2020 року 19318,52 грн, листопад 2020 року 19318,52 грн), що становить за два місяці, тобто які передують події, з якою пов`язаний обов`язок з виплати.

Таким чином, середньоденна заробітна плата, обрахована позивачем відповідно до процитованих норм, становить 633 грн. 19 коп.

За період з 01.12.2020 (включно) по 18.02.2023 (включно) було 810 календарних дні, тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні буде становити 513 049,21 грн.

Водночас, з 19.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-1Х від 01.07.2022 (далі - Закон № 2352-ІХ), яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з якими виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку у разі вирішення спору на користь працівника частково, здійснюються не більш, як за шість місяців.

З урахуванням дати проведення остаточного розрахунку з позивачем - 18.02.2023, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 117 КЗпП України в редакції Закону №2352-ІХ.

Відтак, позивач має право на отримання середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні починаючи з 02.12.2020 (наступного після звільнення), проте не більш як за шість місяців, що становить 183 календарні дні, тобто по 02.06.2021 року.

Таким чином, компенсація середнього заробітку складає 115 911, 10 грн (633,19 грн*183 к.д.).

Оцінюючи позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд зазначає, що питання виплати такої компенсації врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком №159.

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Аналогічну норму містить пункт 8 Порядку №159.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті.

А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2020 року у справі №200/10820/19-а, від 09 червня 2021 року у справі №240/186/20, від 04 травня 2022 року у справі №200/14472/19-а, від 27 липня 2022 року у справі №460/783/20.

Як слідує з матеріалів справи, позивач (чи його представник) до відповідача із відповідною заявою про виплату відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення не звертався, відповідач у такій виплаті не відмовляв (доказів протилежного матеріали справи не містять), а отже право ОСОБА_1 не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення позивача до суду з позовом у цій частині позовних вимог є передчасним.

Системний аналіз частини першої статті 2, пунктів 1 і 2 частини першої статті 4 КАС України свідчить, що останній не передбачає захисту адміністративним судом прав та інтересів громадян на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог у цій частині позову слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2020 року по 02.06.2021 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2020 року по 02.06.2021 року в розмірі 115 911,10 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Ю.Ю. Сорока