Справа № 280/1576/23
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 травня 2023 року Справа № 280/1576/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158Б, м. Запоріжжя, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо неврахування для обчислення страхового стажу роботи записів у трудовій книжці при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 періоду роботи з 25.11.1985 по 28.09.1990; з 01.10.1990 по 27.09.1994; з 28.09.1994 по 10.04.1995;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 з дня призначення пенсії за віком, стаж її роботи, з 25.11.1985 по 28.09.1990; з 01.10.1990 по 27.09.1994; з 28.09.1994 по 10.04.1995 з нарахуванням і виплатою недоотриманої позивачем суми пенсії.

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач у зв`язку із досягненням пенсійного віку 01.02.2023 звернулась до відповідача 1 із заявою про призначенням пенсії за віком. Рішенням № 98 від 08.02.2023 позивачці було призначено пенсію. Проте, згідно інформації з особистого кабінету Пенсійного фонду при визначені загального трудового стажу позивача незаконно не було враховано періоди праці з 25.11.1985 по 10.04.1995, а саме: з 25.11.1985 по 28.09.1990 період праці в «Продторг Ленінського району» на посаді нормувальника (з 25.11.1985 по 03.01.1986), економіста (03.01.1986 по 01.10.1987), старшого економіста (з 01.10.1986 по 10.08.1989), економіста другої категорії (з 10.08.1989 по 28.09.1990); з 01.10.1990 по 27.09.1994 період праці в Орендне підприємство «Магазин 3/7» на посаді економіста; з 28.09.1994 по 10.04.1995 період роботи в ТОВ «Оля» на посаді бухгалтера. Відповідачем 1 листом від 06.03.2023 № 3077-3113/К-02/8-0800/23 повідомлено позивача про те, що при призначенні їй пенсії не зараховані періоди роботи з 25.11.1985 по 28.09.1990, з 01.10.1990 по 27.09.1994, з 28.09.1994 по 07.04.1995, оскільки записи в трудовій книжці за ці періоди внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за № 58, а саме: записи № 3 та №8 про прийняття містять виправлення у даті наказу, який є підставою для проведення відповідних записів; запис №11 про звільнення з 10.04.1995 року з ТОВ «Оля» внесений без зазначення посади та ПІБ особи, якою було зроблено запис та завірений нечіткою печаткою. З такими діями відповідача позивач не згоден у повному обсязі, вважає їх незаконними та такими, що порушують законні права позивача та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

29 березня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електроний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на позовну заяву. У відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог та зазначає, що при призначені пенсії ОСОБА_1 до стажу не зараховані періоди роботи з 25.11.1985р. по 28.09.1990р., з 01.10.1990р. по 27.09.1994р. та з 28.09.1994р. по 10.04.1995р., оскільки записи в трудовій книжці за ці періоди внесені з порушенням Інструкції, а саме: записи № 3 та № 8 про прийняття містять виправлення у даті наказу, який є підставою проведення відповідних записів; запис № 11 про звільнення з 10.04.1995 року з ТОВ Оля внесений без зазначення посади та ПІБ особи, якої було зроблено відповідний запит, та завірений нечіткою печаткою. Отже, у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області були відсутні підстави для зарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу позивача. Для можливості зарахування періодів з 25.11.1985 по 28.09.1990, з 01.10.1990 по 27.09.1994 та з 28.09.1994 по 10.04.1995 позивачу необхідно надати уточнюючі довідки. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

07 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача 1. Позивач наголошує на необґрунтованості доводі відповідача 1 та зазначає про те, що відповідачем не зазначено, які саме норми Інструкції були порушені. Також, відповідачем не конкретизовано які саме виправлення допущено в даті наказів записів № 3 та № 8 і в чому виникають сумніви відповідача. З приводу зауважень до запису № 11 зауваження відповідача щодо нечіткості печатки є некоректними, адже печатка є і ідентифікувати написи на її відтиску можливо.

01 травня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електроний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на позовну заяву. У відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог та зазначає, що позивач 01.02.2023 звернулася до ГУ ПФУ у Запорізькій області із заявою про призначення пенсії на підставі статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (за принципом екстериторіальності) було розглянуто заяву позивача від 01.02.2023 та призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Згідно рішення 98 від 08.02.2023 про призначення пенсії страховий стаж позивача становить 32 роки 3 місяці 19 днів та розмір пенсії з 06.01.2023 становить 6057,08 грн. До загального страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи з 25.11.1985 по 28.09.1990, з 01.10.1990 по 27.09.1994 та з 28.09.1994 по 10.04.1995, оскільки записи в трудовій книжці за ці періоди внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, а саме: записи №3 та №8 про прийняття містять виправлення у даті наказу, який є підставою проведення відповідних записів; запис №11 про звільнення з 10.04.1995 внесений без зазначення посади та ПІБ особи, якої було зроблено відповідний запит, та завірений нечіткою печаткою. На момент призначення пенсії позивач уточнюючих довідок щодо підтвердження спірних періодів роботи до органів ПФУ не надавала. Таким чином, підстави для зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача відсутні. Відповідач 2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області та отримує пенсію за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01.02.2023.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 у спірний період позивачка працювала: з 25.11.1985 по 28.09.1990 в «Продторг Ленінського району» на посаді нормувальника (з 25.11.1985 по 03.01.1986), економіста (03.01.1986 по 01.10.1987), старшого економіста (з 01.10.1986 по 10.08.1989), економіста другої категорії (з 10.08.1989 по 28.09.1990) (записи № 3-7); з 01.10.1990 по 27.09.1994 на посаді економіста Орендного підприємства «Магазин 3/7» (записи № 8-9); з 28.09.1994 по 10.04.1995 на посаді бухгалтера ТОВ «Оля» (записи № 10-11).

01 лютого 2023 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення їй пенсії за віком.

Заяву позивача за принципом екстериторіальності було передано на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08.02.2023 № 98 позивачці призначено пенсію за віком.

ОСОБА_1 27.02.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про надання інформації щодо причин неврахування періоду роботи з 25.11.1985 по 10.04.1995 до загального трудового стажу.

Листом від 06.03.2023 № 3077-3113/К-02/8-0800/23 Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області позивачу повідомлено, що при призначені пенсії до її стажу не зараховані періоди роботи з 25.11.1985 по 28.09.1990, з 01.10.1990 по 27.09.1994 та з 28.09.1994 по 10.04.1995, оскільки записи в трудовій книжці за ці періоди внесені з порушенням Інструкції, в саме: записи № 3 та № 8 про прийняття містять виправлення у даті наказу, який є підставою проведення відповідних записів; запис № 11 про звільнення з 10.04.1995 року з ТОВ "Оля" внесений без зазначення посади та ПІБ особи, якої було зроблено відповідний запит, та завірений нечіткою печаткою. Для можливості зарахування періодів з 25.11.1985 по 28.09.1990, з 01.10.1990 по 27.09.1994 та з 28.09.1994 по 10.04.1995 позивачу необхідно надати уточнюючі довідки.

Згідно архівних довідок від 17.02.2023 № 04-25/К-269, № 04-25/К-271 та № 04-25/К-270 документи ТОВ "Оля", «Продторгу Ленінського району, магазин 4», «Орендного підприємства «Магазин 3/7» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили, тому надати відомості про нарахування заробітної плати та підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 немає можливості.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно пункту «б» статті 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок № 637.

Згідно пункту 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

В пункті 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 444/2480/16-а.

Судом встановлено, що на момент внесення до трудової книжки позивача записів про роботу з 25.11.1985 по 28.09.1990 в «Продторг Ленінського району» на посаді нормувальника (з 25.11.1985 по 03.01.1986), економіста (03.01.1986 по 01.10.1987), старшого економіста (з 01.10.1986 по 10.08.1989), економіста другої категорії (з 10.08.1989 по 28.09.1990) (записи № 3-7); з 01.10.1990 ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях здійснювалось відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162), а з 29.07.1993 - відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерство праці України від 29.07.1993 № 58.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Також, суд зазначає, що спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З приписів наведених нормативних актів вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що трудову книжку роботодавцем оформлено із порушенням.

Положеннями Закону №1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Окрім того, суд відзначає, що у справі № 229/3431/16-а (постанова від 12.12.2019) Верховний Суд дійшов висновку про безпідставність доводів скаржника, оскільки обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховуючи ступінь вини позивача (її відсутність) неможливості надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Суд наголошує, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Саме по собі виправлення у датах наказів, не зазначення посади особи, яка вносила запис до трудової книжки, не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виявлений відповідачем недолік оформлення трудової книжки, а саме: виправлення у датах наказів, які є підставою проведення відповідних записів у записах № 3 та № 8 про прийняття на роботу; відсутність посади та ПІБ особи, якої було зроблено відповідний запит, та нечіткий відбиток печатки на записі № 11 про звільнення з 10.04.1995 з ТОВ "Оля" не може бути підставою для порушення права позивача на належне пенсійне забезпечення, а отже період роботи позивача з 25.11.1985 по 28.09.1990; з 01.10.1990 по 27.09.1994; з 28.09.1994 по 10.04.1995 мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У той же час, суд зазначає, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Натомість, наведений порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 439/905/17.

Крім того, слід зазначити, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні відповідного стажу роботи до страхового стажу при призначенні позивачу пенсії.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Також суд зазначає, що судові витрати, сплачені позивачем, стягується відповідно до вимог ст. 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким допущено протиправні дії, а саме - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158Б, м. Запоріжжя, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо неврахування для обчислення страхового стажу роботи записів у трудовій книжці при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 періоду роботи з 25.11.1985 по 28.09.1990; з 01.10.1990 по 27.09.1994; з 28.09.1994 по 10.04.1995;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 з дня призначення пенсії за віком, стаж її роботи, з 25.11.1985 по 28.09.1990; з 01.10.1990 по 27.09.1994; з 28.09.1994 по 10.04.1995 з нарахуванням і виплатою недоотриманої позивачем суми пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, а саме судовий збір за подачу адміністративного позову в розмірі 1 073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.05.2023.

Суддя О.О. Артоуз