Справа № 400/923/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/923/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Турецької І.О.,

- Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року, прийняте у складі суду судді Мороза А.О. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 30.01.2023 року ВП № НОМЕР_3,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті, в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 30.01.2023 року, видану відповідачем про стягнення з позивача штрафу в розмірі 8500 грн.

Доводи позовної заяви ґрунтувались на тому, що позивач своєчасно сплатив накладений на нього штраф, оскільки отримав постанову від 21.11.2022 року № 00001931 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн. - 14.12.2022 року та сплатив штраф - 15.12.2022 року. Відтак, на думку позивача, постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2023 року у ВП № НОМЕР_3 є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 30.01.2023 року про стягнення штрафу в розмірі 8 500 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що рішення суду постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АА №00001931 зазначено дату набрання постановою законної сили 01.12.2022, тому державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах встановлених строків. Апелянт вказує, що судом першої інстанції взято до уваги лише докази надані позивачем стосовно сплати штрафу у встановлені законодавством строки, водночас Державною службою України з безпеки на транспорті встановленням дати набрання постановою №00001931 від 21.11.2022 законної сили 01.12.2022 стало наявність отриманого повідомлення про вручення поштового відправлення і інших варіантів встановлення дати набрання постановою законної сили бути не могло. Апелянт наголошує, що при вирішенні питання щодо відкриття виконавчого провадження до повноважень державного виконавця не віднесено проведення перевірки законності рішення чи виконавчого документа, або їх реквізитів чи зазначених у них даних, при цьому докази на підтвердження позивачем того, що він лише 14.12.2022 знайшов біля свого будинку відповідне поштове відправлення встановлені безпосередньо при вирішенні спору в судовому порядку вже після відкриття виконавчого провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00001931 від 21.11.2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (допуск руху транспортного засобу із перевищенням допустимої маси вантажу) у вигляду штрафу у розмірі 8 500 грн.

Зазначеною вище постановою роз`яснено, що у разі несплати штрафу в строк, установлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, з правопорушника стягнуть штраф у подвійному розмірі 17 000 грн.

Як встановлено судом, зі змісту листів Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 09.02.2023 року та АТ "Укрпошта" від 09.02.2023 року № 103.003-873-23 вбачається, що ані ОСОБА_1 , ані члени його сім`ї не отримували направлені на його адресу рекомендовані листи Державної служби України з безпеки на транспорті № 164, № 107, № 262 та № 517, а підписи, що містяться у повідомленнях про вручення поштового відправлення належать працівнику пошти, що здійснював доставку відповідної кореспонденції.

З наявної у матеріалах справи квитанції № 109 від 15.12.2022 року вбачається, що накладений на позивача штраф у сумі 8 500 грн. оплачений позивачем 15.12.2022 року.

У зв`язку з порушенням боржником десятиденного строку на оплату штрафу, 27.12.2022 року Державна служба України з безпеки на транспорті звернулась до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою № 9602/3.6/14-22 про примусове стягнення з позивача штрафу у подвійному розмірі 17 000 грн.

30.01.2023 року Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 несплаченої частини штрафу в розмірі 8 500 грн.

Не погоджуючись із правомірністю постанови від 30.01.2023 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не є належним доказом, що підтверджує дату отримання позивачем постанови від 21.11.2022 року, тому за висновками суду у даному випадку підстави для застосування до позивача штрафу у подвійному розмірі згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, відсутні.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, єЗакон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення)сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами пункту 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В даному випадку, спірні правовідносини склались у зв`язку із примусовим виконанням постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія АА № 00001949 в частині застосування до позивача подвійного штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» розглядати справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Статтею 229 КУпАП встановлено, що органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом, зокрема, за статтею 1322 КУпАП. Від імені органів автомобільного транспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати штрафи за статтею 1322 КУпАП мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, має повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, а його посадові особи розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників, а також справ про адміністративні правопорушення за статтею 1322 КУпАП.

Відповідна постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі є виконавчим документом.

Згідно з частинами четвертою-сьомою статті 2795 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 3002 КУпАП у разі сплати особами, зазначеними у статті 143 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Частиною третьою статті 291 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Згідно зі статтею 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку, встановленого статтею 1322 КУпАП, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, встановленого статтею 1322 КУпАП, добровільно не оплатить штраф протягом 10 днів з дня набрання відповідною постановою законної сили, то у порядку примусового виконання цієї постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суд встановив, що 22.11.2022 посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено Постанову серія АА № 00001931 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 8500,00 гривень.

Державна служба України з безпеки на транспорті надіслала постанову серії АА № 00001931 рекомендованим листом 164 з повідомленням про вручення 22.11.2022, тобто у строк, встановлений частиною п`ятою статті 2795 КУпАП.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ф. 119) № 164 лист вручено отримувачу 01.12.2022.

З огляду на вищезазначене, у Державної служби України з безпеки на транспорті були всі правові підстави для пред`явлення постанови серії АА № 00001931 до примусового виконання протягом 30 днів, з дня вручення її отримувачу.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, рекомендований лист №164 позивачем 01.12.2022 року отримано не було, що підтверджується наявними у матеріалах справи копією листа Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 09.02.2023 № 11-аз/50-2023, а також копією листа АТ «Укрпошта» від 09.02.2023 №103.003-873-23.

З аналізу вказаних доказів судом вбачається, що працівник АТ «Укрпошта» 01.12.2022 року вийшла за адресою АДРЕСА_1 , рекомендовний лист залишила за воротами паркану через відсутність адресатів та абонентської поштової скриньки за усною домовленістю з ОСОБА_2 по телефону НОМЕР_1 , а в подальшому самостійно проставила позначку про отримання поштової кореспонденції в повідомленні про вручення рекомендованого листа №164.

Колегія суддів наголошує, що лист №164 не може вважатись отриманим, оскільки про нього взагалі не було повідомлено ОСОБА_1 , а повідомлення іншої особи засобами телефонного зв`язку не свідчить про отримання листа особисто отримувачем або навіть про факт його повідомлення про наявність такого листа з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 було затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Відповідно до п. 91 зазначених Правил, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

Таким чином, Правилами дійсно передбачається повідомлення адресата про надходження поштової кореспонденції засобами мобільного зв`язку. Водночас, правилами передбачено певний алгоритм дій працівника поштового відділення у такому випадку.

Зокрема, згідно положень п. 110 Правил, у разі коли адресат протягом трьох робочих днів після інформування його за телефоном (через Інтернет) або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу (за винятком рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка") не з`явився за одержанням такого відправлення, поштового переказу, він інформується повторно шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення з відміткою "Повторне" або інформується за телефоном шляхом надіслання смс-повідомлення (через Інтернет).

Повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресованих до запитання та на абонементну скриньку, вкладаються відповідно до картотеки "До запитання" та до абонементної скриньки адресата.

Реєстроване поштове відправлення безоплатно зберігається в приміщенні об`єкта поштового зв`язку протягом п`яти робочих днів об`єкта поштового зв`язку після надходження відправлення. За кожен наступний день зберігання реєстрованого поштового відправлення з одержувача стягується плата за зберігання такого відправлення відповідно до тарифів, установлених оператором поштового зв`язку. При цьому день надходження реєстрованого поштового відправлення до об`єкта поштового зв`язку та день вручення не враховуються.

За таких обставин, у разі повідомлення особи засобами мобільного зв`язку про наявну поштову кореспонденцію, працівник пошти повинен був зберігати рекомендований лист у приміщенні пошти, у разі неотримання листа протягом трьох робочих днів інформувати адресата повторно, а вже потім вирішувати питання про направлення рекомендованого повідомлення про вручення відправнику, із зазначенням причин невручення «Адресат відсутній за вказаною адресою» або «За закінченням встановленого строку зберігання». В той же час, залишення працівником пошти у ситуації, що склалась, листа за парканом будинку та проставлення відмітки про особисте отримання адресатом листа у той же день, не передбачене чинним законодавством та фактично свідчить про невідповідність дій означеного працівника приписам Правил.

Враховуючи викладене, постанова серії АА № 00001931, з огляду на приписи частини третьої статті 291 КУпАП, фактично не набрала законної сили 01 грудня 2022 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно встановив факт неотримання позивачем 01.12.2022 року рекомендованого листа №164, а твердження позивача про фактичне отримання вказаного листа 14.12.2023 року відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не спростовані.

З системного аналізу положень КУпАП колегією суддів вбачається, що положення статті 308 КУпАП в частині стягнення в порядку примусового виконання постанови з правопорушника подвійного розміру штрафу направлені на стимулювання добровільного виконання постанов про накладення штрафу та неприпустимість ухилення правопорушника від виконання вимог виконавчих документів, які набрали законної сили. Водночас, за встановлених обставин справи, враховуючи факт сплати позивачем сплати штрафу у розмірі 8500, 00 грн. в повному обсязі 15.12.2022 року, що свідчить про відсутність намірів позивача ухилятись від сплати штрафу, обставини неотримання позивачем копії постанови серії АА № .12.2022 року, стягнення з позивача в порядку примусового виконання постанови подвійного розміру штрафу є невипраним та несправедливим втручанням у право позивача на мирне володіння майном, згідно протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, щодо доводів апелянта, що при вирішенні питання щодо відкриття виконавчого провадження до повноважень державного виконавця не віднесено проведення перевірки законності рішення чи виконавчого документа, або їх реквізитів чи зазначених у них даних, колегія суддів наголошує, що орган Укртрансбезпеки, як і державний виконавець у межах спірних правовідносин діяли правомірно, проте правомірність дій вказаних суб`єктів владних повноважень не є предметом оскарження у межах даної справи, а вирішуючи питання правомірності оскаржуваної постанови, суд, згідно імперативних вимог ч.2 ст. 2 КАС України, перевіряє, чи прийнята (вчинена) вона зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 30.01.2023 року ВП № НОМЕР_3 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: І. О. Турецька

Суддя: Л.Є. Зуєва