Справа № 580/3019/22
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3019/22 Суддя (судді) першої інстанції: Марина БІЛОНОЖЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі - відповідач 1), Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі - відповідач 2), в якій, з урахуванням редакції позову (вх. від 28.07.2022р. №22109/22) просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області (, вул. Соборна, будинок 7-А, м. Кропивницький) № 46 від 20.05.2022 про відмову в переведенні на інший вид пенсії;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області при розгляді повторної заяви від 23.05.2022 та наданні відповіді від 13 червня 2022 року № 2300-0205-8/28-636 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, ) розглянути заяву та зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до стажу роботи в органах прокуратури половину строку навчання у Національному університеті "Одеська юридична академія" та Національній академії прокуратури України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, ) перевести з 01.05.2022 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на інший вид пенсії - відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі Довідки Київської міської прокуратури про складові заробітної плати/грошового забезпечення № 21/77 від 19 травня 2022 року та здійснювати виплати даної пенсії з урахуванням раніше проведених виплат, з виплатою різниці між фактично виплаченою та нарахованою пенсією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 14.06.2013р. проходить службу в органах прокуратури. У зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності, позивачу призначено пенсію по інвалідності згідно Закону №1058. Позивач зазначає, що за наслідками його звернення про переведення його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру", відповідач оскаржуваним рішенням відмовив у такому переведенні з підстав наявності у позивача 9 років 04 місяців 24 днів стажу роботи позивача на посадах в органах прокуратури, що є менше необхідних 10 років стажу. Позивач вважає вказану відмову протиправною та зазначає, що загальний строк навчання позивача у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання становить 3 роки 0 місяців 19 днів, половина строку якого має бути врахована до вислуги років, що дає право на пенсію у відповідності до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру". З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що на час подання ним заяви про переведення на інший вид пенсії, його загальний стаж роботи, у відповідності до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" становить понад 10 років, що надає йому право на призначення пенсії у згідно положень ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року позов задоволено:

- визнання протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області №46 від 20.05.2022р. про відмову ОСОБА_1 в переведенні на інший вид пенсії та визнати протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, за наслідками розгляду заяви позивача від 23.05.2022р., що викладена у листі від 13.06.2022р. №2300-0205-8/26636;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, код ЄДРПОУ - 21366538) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до стажу роботи в органах прокуратури половини строку навчання позивача на денній формі навчання з 01.09.2009р. по 08.07.2011р. у Національному університеті "Одеська юридична академія", з 01.09.2011р. по 14.06.2013р. у Національній академії прокуратури України;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, код ЄДРПОУ - 21366538) перевести з 01.05.2022р. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на пенсію - відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі Довідки Київської міської прокуратури про складові заробітної плати/грошового забезпечення №21/77 від 19 травня 2022 року та здійснювати виплати даної пенсії з урахуванням раніше проведених виплат, з виплатою різниці між фактично виплаченою та нарахованою пенсією.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем 1 (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що з 11.10.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 за №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій". Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону №2148-VIII законодавцем встановлено, що норми статті 86 Закону №1697-VII, щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Крім того, вказав, що з наданих позивачем до заяви від 12.05.2022р. документів встановлено, що стаж роботи позивача на посаді прокурора (старшого прокурора) на дату звернення складає 9 років 4 місяці 24 дні (з 02.11.2012 по 08.05.2013, з 14.06.2013 по 30.04.2022), що є менше, ніж передбачено положеннями частини 9 статті 86 Закону № 1697-VII. Вказано, що при визначенні права на призначення пенсії по інвалідності, відповідно до положень частини 9 статті 86 Закону №1697-VII, прокурорам, які визнані особами з інвалідністю І або II групи, законодавцем передбачено наявність у особи стажу роботи саме в органах прокуратури не менше 10 років, у зв`язку із чим, на думку відповідача, право на призначення пенсії по інвалідності, відповідно до зазначеної вище норми Закону №1697-VII у позивача відсутнє.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а скарга відповідача 1 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 01.09.2009р. по 08.07.2011 року навчався у вищому юридичному навчальному закладі на денній формі навчання - Національному університеті "Одеська юридична академія" та отримав базову вищу освіту за напрямком підготовки -правознавство і здобув кваліфікацію бакалавра юриста.

В подальшому, згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_4 , з 01.09.2011 року по 14.06.2013 року навчався у вищому юридичному навчальному закладі на денній формі навчання - Національна академія прокуратури України і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію магістр права.

У період навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання - Національна академія прокуратури України позивач згідно направлення проходив переддипломну практику "стажування", у зв`язку із чим був призначений та працював із 02 листопада 2012 року по 08 травня 2013 року стажистом на посаді прокурора прокуратури м. Черкаси Черкаської області (згідно наказу від 02.11.2012р. №650к).

У зв`язку із закінченням вищого юридичного навчального закладу за направленням з 14.06.2013р. позивача призначено на посаду прокурора прокуратури м. Черкаси Черкаської області та з 11.07.2013р. звільнено із займаної посади в порядку переведення до органів прокуратури м. Києва та на даний час займає посаду прокурора відділу представництва інтересів держави з питань державної та комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Київської міської прокуратури.

В період роботи в органах прокуратури, 02.06.2020р. позивач внаслідок загального захворювання визнаний особою з інвалідністю 2 групи та йому призначена пенсія згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному Управлінні пенсійного фонду в Черкаській області.

Позивач 12.05.2022р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру.

Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №46 від 20.05.2022р. відмовлено позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону №1697-VII, з підстав того, що стаж роботи позивача на посаді прокурора (старшого прокурора) складає 9 років 4 місяці 24 дні (з 02.11.2012р. по 08.05.2013р., з 14.06.2013р. по 30.04.2022р.), що є менше, ніж передбачено положеннями частини 9 статті 86 Закону №1697-VII.

Листом від 24.05.2022р. Головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомлено позивача про прийняте Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області рішення №46 від 20.05.2022р.

Позивач 23.05.2022р.повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Листом від 13.06.2022р. Головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно повідомлено позивача про прийняте рішення щодо відмови позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону №1697-VII.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач 2 протиправно не врахував до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію згідно з ч.9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", половини строку навчання позивача на денній формі навчання з 01.09.2009р. по 08.07.2011р. у Національному університеті "Одеська юридична академія", з 01.09.2011р. по 14.06.2013р. у Національній академії прокуратури України.

Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначено у статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Частиною 1 статті 86 Закону №1697-VІІ передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Згідно з частиною 2 статті 86 Закону №1697-VІІ пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 9 статті 86 Закону №1697-VІІ прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до частини 6 статті 86 Закону №1697-VІІ, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів та, зокрема, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії позивачу має зараховуватись як час роботи безпосередньо на прокурорських посадах, так і половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 01.09.2009р. по 08.07.2011р. навчався на денній формі навчання у Національному університеті "Одеська юридична академія" та отримав базову вищу освіту за напрямком підготовки - правознавство і здобув кваліфікацію бакалавра юриста. Згідно відомостей трудової книжки та диплому серії НОМЕР_4 , з 01.09.2011р. по 14.06.2013р. навчався на денній формі навчання у Національній академії прокуратури України і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію магістр права.

Записи у трудовій книжці щодо вище перерахованих періодів не містять виправлень, підчищень або описок, відтак належним чином підтверджують навчання позивача у вказані періоди.

Оскільки період навчання позивача у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання підтверджується належними доказами, половина строку вказаного навчання має бути зарахована до стажу роботи в органах прокуратури.

Судом першої інстанції встановлено, а відповідачем 1 не спростовано, що відповідач 2 протиправно не врахував до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію згідно з ч.9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", половини строку навчання позивача на денній формі навчання з 01.09.2009р. по 08.07.2011р. у Національному університеті "Одеська юридична академія", з 01.09.2011р. по 14.06.2013р. у Національній академії прокуратури України.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку станом на 01.05.2022р. стаж роботи позивача в органах прокуратури становить понад 10 років, а тому твердження відповідача 1 про відсутність у позивача необхідного стажу роботи в органах прокуратури для призначення пенсії згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" - необґрунтовані, оскільки приписами наведеної норми передбачено, що до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії має зараховуватись як час роботи безпосередньо на прокурорських посадах, так і половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів звертає увагу, що належним способом відновлення порушених прав позивача є саме, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до стажу роботи в органах прокуратури половину строку навчання у Національному університеті "Одеська юридична академія" та Національній академії прокуратури України та перевести з 01.05.2022р. ОСОБА_1 на інший вид пенсії - відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі Довідки Київської міської прокуратури про складові заробітної плати/грошового забезпечення №21/77 від 19.05.2022р. та здійснювати виплату даної пенсії з урахуванням раніше проведених виплат, з виплатою різниці між фактично виплаченою та нарахованою пенсією.

Щодо посилання апелянта на те, що в довідці про заробітну плату від 19.05.2022 №21/77, виданій Київською міською прокуратурою за травень 2022 року (яку надав позивач до суду першої інстанції), зазначений розмір чинної заробітної плати за відповідною посадою не відповідає індивідуальним відомостям про застраховану особу ОСОБА_1 , наявним в Державному реєстрі застрахованих осіб, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів того, що дана довідка містить не правдиві відомості.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у відповідності до вимог ст. 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності своїх рішень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан