Справа № 569/18586/22
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Гервазюк О.Ю., Одійчук З.Р.,

pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Потичко Богдани Миколаївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Інспектора Управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Потичко Богдани Миколаївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, винесену Інспектором Управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Потичко Богданою Миколаївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, та накладення на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

В обґрунтування позову зазначила, що 28.11.2022 року постановою серії ЕАР № 6222008 її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Згідно постанови, 28.11.2022 року об 11 год. 33 хв., позивач в АДРЕСА_1 перейшла проїзну частину у невстановленому місці, а саме поза пішохідним переходом, чим порушила п. 4.7 ПДР.

Зазначає, що місцем скоєння правопорушення в постанові зазначено будівлю, в якій відсутня проїзна частина, проте перейшла дорогу, так як вийшла з лікарні і поспішала додому до мами, що потребує догляду та побачивши тролейбус, поспішаючи перетнула дорогу. Вважає, притягнення її до відповідальності незаконним. Крім того, зазначає, що відповідачем не було досліджено всіх обставин справи, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

06.03.2023 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, поліцейський мав всі законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів, оскаржувана постанова винесена на підставі та в порядку передбаченому законодавством. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. До відзиву долучила докази, в т.ч. відеозапису з місця вчинення правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав викладених у адміністративному позові. Пояснила, що вона перейшла дорогу, оскільки поспішала на тролейбус, який побачила з іншої сторони проїзної частини та вважала на той час, що це є безпечно.

Представники відповідача Гервазюк О.Ю., Одійчук З.Р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов, просять в їх задоволенні відмовити. Вказали на правомірність дій поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції по притягненню позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху, факт, якого був ним встановлений.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25.04.2023 року здійснено перехід в письмове провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Потичко Богдани Миколаївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6222008 від 28 листопада 2022 року, ОСОБА_1 в м. Рівне по вул. Відінська, 39 перейшла проїзну частину у невстановленому місці, а саме поза пішохідним переходом, чим порушила п. 4.7 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Згідно постанови серії ЕАР № 6222008 від 28.11.2022 року, винесеної Інспектором Управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Потичко Б.М. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Згідно ч. 1 ст.127 КУпАП України - непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно п.4.7 ПДР України пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. Відповідно до ПДР України пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються також інші питання, крім тих що визначені у зазначеному пункті, передбачені законодавчими актами. Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1 - 5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1 - 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч. Позивач стверджує, що місцем скоєння правопорушення в постанові зазначено «...м. Рівне, Відінська, 39 - є будівля, в якій відсутня проїзна частина». Разом з тим, вул. Відінська - це довга, пряма та широка вулиця в місті з дорогою, що має декілька проїзних частин, межами яких є роздільні смуги.

Визначення реквізиту адреси «назва вулиці» чітко прописано в Постанові Кабінету Міністрів №69 від 07 липня 2021 р. «Про затвердження Порядку присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна», де назва вулиці складається з типу (вулиця, площа, майдан, набережна, шосе, тупик, бульвар, проспект, просіка, алея, провулок, проїзд, узвіз, шлях, лінія, роз`їзд тощо) та власної назви. Для уточненого місце розташування, вулиці в тому числі проспекти прив`язують до нумерації об`єктів, фасадів, які виходить на вулицю.

Нумерація об`єктів, фасад яких виходить на вулицю, здійснюється послідовно з початковою нумерацією від центру населеного пункту з непарними номерами на лівій стороні вулиці (починаючи з 1) і парними номерами на правій стороні вулиці (починаючи з 2).

Об`єкти, фасад яких виходить на вулицю, що утворює кільце, нумеруються послідовно за годинниковою стрілкою від центру населеного пункту з непарними номерами на лівій стороні вулиці (починаючи з 1) і парними номерами на правій стороні вулиці (починаючи з 2).

Визначення номерів об`єктів, фасади яких утворюють периметр площі (майдану), проводиться за годинниковою стрілкою, починаючи від вулиці більш високої категорії з боку центру міста. При цьому послідовність номерів об`єктів на наскрізних вулицях, що примикають до площі (майдану), переривається. У разі якщо кутовий об`єкт має головний фасад і значну протяжність вздовж вулиці, що примикає, номер може визначатись за вулицею, а не за площею (майданом).

Визначення номерів об`єктів, фасади яких виходять на вулицю з односторонньою забудовою, здійснюється послідовно у порядку їх розташування, починаючи від центру населеного пункту.

Об`єкти, що розташовані на перетині вулиць, мають подвійну нумерацію за обома сторонами вулиці, починаючи з номера вулиці, визначеної відповідно до пунктів 45 розділу ІV цього Порядку, який відокремлюються знаком «/».

Отже, підсумовуючи вищевикладене в сукупності судом встановлено, що адреса: АДРЕСА_1 є складовою одиницею проїзної частини.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У судовому засіданні позивач не заперечувала факту спілкування з працівником поліції щодо вчинених ним дій, які відповідач вважає протиправними та підтверджує факт перетину проїзної частини у невстановленому місці, поза пішохідним переходом, який розташований неподалік.

Крім того, ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Судом встановлено, що позивачу були роз`яснені положення ст. 268 КУпАП, щодо прав та обов`язків та ст. 63 Конституції України, а саме взято до уваги її пояснення. П.п. 8, 9 Постанови містять підпис позивача, яким вона підтверджує отримання нею копії постанови та ознайомлення її поліцейським із правами передбаченими законодавством України.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Отже, встановлений ст.. 77 КАС обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дій чи бездіяльність не виключає визначеного ч.1 цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. На підставі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно ч. 2 ст. 69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З оглянутого судом відеоматеріалу, наданого представником відповідача Гервазюк Оксана Юріївна разом з відзивом в якості доказів, вбачається, що позивач перейшла проїзну частину у не встановленому місці, поза пішохідним переходом.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нібито відповідачем при здійсненні процедури притягнення її до відповідальності були допущені порушення закону.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та достовірних доказів на підтвердження своїх доводів, а судом таких доказів встановлено не було, тому суд вважає, що в діях позивача містяться ознаки порушення вимог п. 4.7 Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно, інспектором патрульної поліції в межах правового кола і не порушуючи норм процесуального права було прийнято рішення стосовно винесення відносно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення ч. 1 ст. 127 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 6222008 від 28 листопада 2022 року.

Відповідачем обґрунтовано визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП та правомірно накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., а доводи, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог і тому підстави для задоволення позову відсутні.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача в позовній заяві вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України довів правомірність своїх дій, діяв на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи наведені вище обставини та досліджені докази, суд вважає що вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, оскільки є необґрунтованими, через що рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 280, 284, 288 КУпАП, ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 159-164, 192-194, 241-255, 286, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Потичко Богдани Миколаївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.