Справа № 420/4099/22
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4099/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мельника Ю.В.,

представника позивача Чехлова Ю.В. (на підставі довіреності),

представника відповідача Олійник Л.О. (на підставі виписки з ЄДРПОУ),

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2022 року до суду надійшов адміністративний позов комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01, прийнятого на підставі акту про результати камеральної перевірки від 27.07.2021 року №236/34-00-04-02-01/34674102.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022 року, адміністративну справу №420/4099/22 передано на розгляд судді Глуханчуку О.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду (суддя Глуханчук О.В.) від 15.03.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2023 року звільнено з посади судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2023 року, адміністративну справу №420/4099/22 передано на розгляд судді Стефанову С.О.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

10.09.2021 року на адресу Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (надалі - КП «ТМО») надійшло податкове повідомлення-рішення від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01, прийняте на підставі акту Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП про результати камеральної перевірки з питання своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету № 236/34-00-04-02-01/34674102 від 27.07.2021 року та з урахуванням відповіді на заперечення на акт № 2472/6/34-00-04-02-01 від 31.08.2021 року.

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки про результати камеральної перевірки з питання своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету № 236/34-00-04-02-01/34674102 від 27.07.2021 вказано про порушення пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 31.1 ст. 31, п. 57.1 ст. 57, п. 100.1, 100.11 та 100.12 ст. 100, п. 111.4 ст. 111, п. 112.1 та п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року, що призвело до несвоєчасної сплати розстроченого податкового боргу по зобов`язанню з податку на додану вартість.

Не погоджуючись із висновками, викладеними у зазначеному Акті перевірки 16.08.2021 року КП «ТМО» направило до Південного МУ ДПС по роботі з ВПП заперечення на нього. За результатами розгляду заперечень КП «ТМО» 06.09.2021 року Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення №187/34-00-04-02-01, з якого вбачається, що КП «ТМО» нарахований штраф, передбачений п. 124.2 ст.124 ПК України у зв`язку із порушенням пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16, п.31.1 ст.31. п.57.1 ст.57, п.100.1, 100.11 та 100.12 ст. 100, п.111.4 ст. 111, п.112.1 та п.112.2 ст.112 Податкового кодексу України, несвоєчасна сплата податку на додану вартість, яке вчинено до набрання чинності ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду України від 06.10.2015 року №815/1969/15 про розстрочення стягнення податкового боргу з податку на додану вартість. Період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: з 06.10.2015 року по 21.02.2021 року.

Позивач вважає що податкове повідомлення-рішення від 06.09.2021 року №187/34-00-04-02-01 про сплату штрафу у сумі 3 477 807, 88 коп., застосованого за порушення строків сплати суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 13 911 231,50 грн., є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року з КП «ТМО» на користь держави була стягнута заборгованість в сумі 104 188 924, 47 грн., яка складалася з боргу по уточнюючим розрахункам на додану вартість в сумі 62 645 726, 70 грн., боргу по поточним деклараціям на додану вартість в сумі 31 290 975 грн., несплаченої розстроченої заборгованості на підставі ухвали Одеського окружного адміністративного суду по справі №2а-13662/09/1570 в сумі 695 402 грн., несплаченого податкового повідомлення рішення в сумі 242 838, 53 грн. та пені в сумі 7 269 503,01 грн., а саме:

- уточнені податкові декларації з ПДВ з терміном сплати 26.12.2014 року: № від 26.12.2014 року на суму 5 105 565,00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 11 234 819, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 3 501 056,00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 5 093 635, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 187 440, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 59 253, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 2 612 480, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 6 153 646, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 8 565 974 (включено до податкового боргу 3 584 480,00) грн.; № від 26.12.2014 року на суму 2 410 878, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 4 972 771, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 5 254 795, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 10 998 259, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 996 995,00 грн.; № від 26.12.2014 року па суму 522 528,00 грн.;

- поточні податкові декларації з ПДВ: № від 18.12.2014 року на суму 997 793, 00 грн. (термін сплати 28.12.2014 року); № від 19.02.2015 року на суму 1 848 261, 00 грн. (термін сплати 29.02.2015 року); № від 20.03.2015 року на суму 5 597 508, 00 грн. (термін сплати 30.03.2015 року); № від 17.04.2015 року на суму 5 091 920, 00 грн. (термін сплати 27.04.2015 року); № від 19.05.2015 року на суму 9 577 409, 00 грн. (термін сплати 29.05.2015 року); № від 18.06.2015 року на суму 1 406 348,00 грн. (термін сплати 28.06.2015 року);

- податкова заборгованість за ППР № /0 від 08.12.2009 року на суму 1 349 552, 67 грн.;

- пеня за ст.129 ПК України в сумі 7 200 165, 71 грн.;

- податок на прибуток в сумі 2 025 479, 23 грн.

Отже, як зазначає позивач, розстрочений податковий борг було сформовано, в основному, на підставі податкових декларацій, що перелічені вище, по яким термін для проведення камеральної перевірки станом на 27.02.2021 року сплинув. Зазначене також підтверджується і розрахунком штрафних санкцій, доданим до ППР, відповідно до даних якого, строки прострочення сплати зобов`язань складають більше ніж 1095 днів. Крім того, в ППР зазначено, що порушення вчинено з 06.10.2015 року по 21.02.2021 року, що також вказує на порушення строків проведення камеральної перевірки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року у справі №820/3544/17 зроблений висновок про помилковість висновків судів попередніх інстанцій, які пов`язували відлік строку давності у 1095 днів із фактичною сплатою позивачем узгодженої у минулих роках (2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки) суми податкового зобов`язання. В той час, як норма пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Позивач також вказує на те, що в акті перевірки зазначена інформація про те, що 25.02.2020 року та 05.10.2020 року контролюючим органом були складені акти, за наслідками проведення камеральних перевірок за питаннями своєчасності сплати податкових зобов`язань, в тому числі податку на додану вартість, тобто, аналогічними з питаннями, висвітленими в акті перевірки від 27.07.2021 року №236/34-00-04-02-01/34674102, однак не зважаючи на те, що камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком, контролюючим органом не було виявлено жодних порушень при сплаті КП «ТМО» 14 977 157, 17 грн. на підставі платіжного доручення №105 від 19.02.2020 року, що вказує на суперечливу поведінку контролюючого органу.

Позивач зазначає, що до відносин, які виникли на підставі постанови ООАС, прийнятої 30 липня 2015 року по справі №815/1969/15, якою надано розстрочку виконання судового рішення, не можуть бути застосовані положення ст. 100 ПК України, оскільки відповідно до п.100.1. ст.100 ПК України (в редакції, яка діяла на момент набрання законної сили постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року) визначено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач зазначає, що Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків була проведена камеральна перевірка КП «Теплопостачання міста Одеса» , за результатами якої складено акт камеральної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість від 27.07.2021 року №236/34-00-04-02-01/34674102. За результатами проведеної перевірки, згідно Акту встановлено порушення пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.31.1 ст.31, п.57.1 ст. 57, п.100.1, 100.11 та 100.12 ст.100, п.111.4 ст.111, п.112.1 та 112.2 ст.112 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року

№2755-/1 (зі змінами та доповненнями), що призвело до несвоєчасної сплати податку на додану вартість, яке вчинено до набрання чинності ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року №815/1969/15 про розстрочення стягнення податкового боргу з податку на додану вартість.

На підставі пункту 124.2 статті 124 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010

року № 2755-/1 (із змінами та доповненнями) за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3 477 807,88 грн. На підставі висновків акту перевірки Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було винесене податкове повідомлення-рішення від 06.09.2021 року №187/34-00-04-02-01 про сплату штрафної (фінансової) санкції у сумі 3 477 807,88 грн.

Відповідач зазначає, що КП «ТМО», протягом 2020 року (1095 днів - термін давності) було порушено порядок сплати податкового зобов`язання по податку на додану вартість, про що свідчать наступні складені акти перевірок: №41/28-10-53-09/34674102/3 від 25.02.2020 року та №150/28-10-53-08/34674102/30 від 05.10.2020 року.

На думку відповідача, розстрочення судом наявної у підприємства суми боргу не впливає на факт вчинення правопорушення (несвоєчасна сплата податку на додану вартість), оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення.

Порушення платником податку встановленого терміну сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість передбачає фінансову відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірах, встановлених пунктом п.124.2 ст.124 Податкового Кодексу України.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду (суддя Глуханчук О.В.) від 15.03.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

31 березня 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/957/22).

06 квітня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача (вхід. № ЕП/9374/22).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року витребувано від Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків належним чином засвідчені копії письмових доказів, а саме: Графік погашення розстрочених (відстрочених) сум згідно судового рішення по справі №815/1969/15, який було надіслано на адресу підприємства листом №4290/10/28-08- 23-018 від 28.10.2015 року; Інтегровану картку платника податків - КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» за період, що охоплює позовні вимоги; листи, адресовані КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» щодо сплачених часток розстроченого боргу та нарахованої пені на чергові сплачені частки розстроченого податкового боргу; іншу наявну інформацію, з огляду на викладені у цій ухвалі обставини. Зобов`язано Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків надати до Одеського окружного адміністративного суду витребувані докази протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Продовжено шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

03 жовтня 2022 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення (вхід. № ЕС/4309/22).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року Клопотання представника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Допущено представника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Ромасову Анну Іванівну до участі у підготовчому засіданні по справі №420/4099/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

19 січня 2023 року від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вхід. № 1805/23).

Ухвалою суду на місці, занесеною до протоколу судового засідання №1231958 від 07 лютого 2023 року у справі №420/4099/22 за позовом Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22 лютого 2023 року 11.30 год.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2023 року звільнено з посади судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2023 року, адміністративну справу №420/4099/22 передано на розгляд судді Стефанову С.О.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року прийнято справу №420/4099/22 за позовом комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - до розгляду. Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи №420/4099/22 зі стадії відкриття провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 20 березня 2023 року о 10 год. 00 хв. в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: 65062, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №30.

03 квітня 2023 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення (вхід. № ЕС/2807/23).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 квітня 2023 року о 10 год. 00 хв. в Одеському окружному адміністративному суді за адресою: вул. Фонтанська дорога, 14, м. Одеса, 65062, зала судових засідань 30.

10 квітня 2023 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення (вхід. № ЕП/12067/23).

19 квітня 2023 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення (вхід. № ЕП/13644/23).

27 квітня 2023 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення (вхід. № ЕС/3937/23).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що на підставі п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, посадовою особою контролюючого органу проведено камеральну перевірку платника податку комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» з питань своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

За результати проведеної перевірки Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено Акт камеральної перевірки №236/34-00-04-02-01/34674102 від 27.07.2021 року, відповідно до висновку якого камеральною перевіркою встановлено порушення позивачем пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16, п.31.1 ст.31, п.57.1 ст.57, п.100.1, 100.11 та 100.12 ст.100, п.111.4 ст.111, п.112.1 та п.112.2 ст.112 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року, що призвело до несвоєчасної сплати розстроченого податкового боргу по зобов`язанню з податку на додану вартість.

Як зазначено у Акті перевірки, відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року по справі № 815/1969/15 КП «ТМО» надано розстрочку додаткового боргу на загальну суму 102 163 405, 24 грн.

Термін сплати розстрочки з 27.11.2015 року по 28.10.2020 року.

20.02.2020 року КП «ТМО» сплачено, у рахунок погашення розстрочки, платіжним дорученням №105 від 19.02.2020 року, суму платежу у розмірі 14 977 157, 17 грн.

Як зазначено у Акті камеральної перевірки, згідно ІКП (індивідуальної картки платника в ІС Податковий блок) Одеським управлінням офісу ВПП ДПС (правонаступник Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП) 21.02.2020 року здійснено нарахування розстрочених платежів на загальну суму 13 911 231, 53 грн., утому числі:

- за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 2 789 098,34 грн.;

- за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 9 577 409, 00 грн.:

- за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 1 406 348,00 грн.;

- за період 28.10.2015 -21.02.2020 року - 102 010, 47 грн.;

- за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 24 385, 02 грн.;

- за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 11 980,70 грн.

Також у Акті камеральної перевірки зазначено, що на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року №815/1969/15 КП «ТМО» запроваджено розстрочку стягнення податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 102 163,4 тис. грн. (102 163 445,24 грн.).

Сума розстроченого боргу складається з наступного:

- уточнюючі розрахунки з податку на додану вартість надані 26.12.2014 року на загальну суму 62645726,7 грн.: № у сумі 5105565 грн., № у сумі 11234819грн., № у сумі 3501056 грн., № у сумі 5093635 грн., № у сумі 187440 грн., №907506339 у сумі 59253 грн., № у сумі 2612480 грн., № у сумі 6153646 грн., № у сумі 3550606,7 грн. (загальна сума уточнюючого розрахунку складала 8316480,0 грн.), № у сумі 2410878,0 грн., № у сумі 4972771,0 грн., № у сумі 5254795,0 грн., № у сумі 10998259,0 грн.,№ у сумі 996995,0 грн., № у сумі 522528,0 грн.;

- поточні декларації з податку на додану вартість на загальну суму 31290975,0 грн.: № від 18.12.2014 р. на суму 997793,0 грн., № від 19.01.2015 р. на суму 6771736,0 грн., № від 19.02.2015 на суму 1848261,0 грн. № від 20.03.2015 на суму 5597508,0 грн., № від 17.04.2015 на суму 5091920,0 грн., № від 19.05.2015 на суму 9577409,0 грн., № від 18.06.2017 на суму 1406348,0 грн.;

- несплачена розстрочена заборгованість за податковим повідомленням рішенням №/0 від 08.12.2009 р., відповідно до ухвали Одеського окружного адміністративного суду по справі №2а-13662/09/1570 від 30.08.2013 р. у сумі 695402,0 грн., за період з січня по липень 2015 року;

- несплачене податкове повідомлення-рішення від 22.07.2015 р. №000016410 на суму 242838,53 грн.;

- пеня за несвоєчасну сплату відповідно до ст. 129 ПКУ у сумі 7269503,01 грн. за період з грудня 2014 року по дату надання розстрочки.

Як зазначено у Акті, на підставі ухвали ОААСУ від 06.10.2015 року №815 КП «ТМО» запроваджено розстрочку стягнення податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 102 163,4 тис. грн. строком на п`ять років, шляхом сплати заборгованості щомісячно рівними частками, починаючи з дня набрання законної сили постанови суду. Відповідно до вищезгаданої постанови та керуючись вимогами наказу ДФС України від 14.04.2016 року №318 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії структурних підрозділів органів державної податкової служби при розстрочені (відстроченні) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДФС (у тому числі недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхуванням)» Одеським управлінням Офісу ВПП ДФС (правонаступник Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП) було складено Графік погашення розстрочених (відстрочених) сум згідно постанови суду по справі №815/1969/15, який було надіслано на адресу підприємства листом №4290/10/28-08-23-01 8 від 28.10.2015 року, щомісячна сплата склала 1 702 724,08 грн.

На підставі листів КП «ТМО» про дострокову сплату частки розстроченої суми та листів Департаменту фінансів Одеської міської Ради, у випадках надання фінансової підтримки, передбаченої бюджетом міста, підприємству здійснювалось дострокове нарахування розстроченого боргу з урахуванням пені за несвоєчасну сплату податкового боргу, нарахованої у відповідності до ст.129 ПКУ.

Як зазначено у Акті, станом 21.02.2020 року розстрочений податковий борг з податку на додану вартість за ухвалою ОААСУ від 06.10.2015 року №815/1969/15 погашено у повному обсязі.

Окрім того, КП «ТМО», протягом 2020 року (1095 днів термін давності) було порушено порядок сплати податкового зобов`язання по податку на додану вартість, про що свідчать наступні складені акти перевірок: №41/28-10-53-09/34674102/3 від 25.02.2020 року та №150/28-10-53-08/34674102/30 від 05.10.2020 року.

В Акті перевірки зроблено висновок, що на підставі вищенаведеного КП «ТМО» неодноразово, умисно, усвідомлювало здійснення порушення законодавства, несвоєчасно сплатило розстрочений податковий борг по зобов`язанню з податку на додану вартість.

Не погоджуючись із висновками, викладеними у зазначеному Акті камеральної перевірки 16.08.2021 року КП «ТМО» направило до Південного МУ ДПС по роботі з ВПП заперечення на нього.

За результатами розгляду заперечень КП «ТМО» 06.09.2021 року Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення №187/34-00-04-02-01 від 06.09.2021 року, з якого вбачається, що КП «ТМО» нарахований штраф на суму 3 477 807,88 грн., передбачений п.124.2 ст.124 ПК України у зв`язку із порушенням пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16, п.31.1 ст.31. п.57.1 ст.57, п.100.1, 100.11 та

100.12ст. 100, п.111.4ст. 111, п.112.1 та п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України несвоєчасна сплата податку на додану вартість, яке вчинено до набрання чинності ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду України від 06.10.2015 року № 815/1969/15 про розстрочення стягнення податкового боргу з податку на додану вартість. Період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушенні з 06.10.2015 року по 21.02.2021 року (а.с. 22 том 1).

22.09.2021 року (протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення) на адресу Державної податкової служби України була направлена скарга за вих. № 02-01-01-442 від 22.09.2021 року на зазначене податкове повідомлення-рішення від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01.

04.01.2022 року на адресу КП «ТМО» надійшло рішення Державної податкової служби України вих. № 28816/6/99-00-06-03-01-06 від 22.12.2021 року, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01 залишено без змін, а скарга КП «ТМО» - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах передбачених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст.21 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. п. 36.1, 36.2 ст. 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору, у порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Згідно з пунктом 57.1 ст. 57 ПКУ платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року з КП «ТМО» на користь держави була стягнута заборгованість в сумі 104 188 924, 47 грн., яка складалася з боргу по уточнюючим розрахункам на додану вартість в сумі 62 645 726, 70грн., боргу по поточним деклараціям на додану вартість в сумі 31 290 975 грн., несплаченої розстроченої заборгованості на підставі ухвали Одеського окружного адміністративного суду по справі №2а-13662/09/1570 в сумі 695 402 грн., несплаченого податкового повідомлення рішення в сумі 242 838, 53грн. та пені в сумі 7 269 503,01 грн., а саме:

- уточнені податкові декларації з ПДВ з терміном сплати 26.12.2014 року: № від 26.12.2014 року на суму 5 105 565,00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 11 234 819, 00 грн. ; № від 26.12.2014 року на суму 3 501 056,00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 5 093 635, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 187 440, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 59 253, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 2 612 480, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 6 153 646, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 8 565 974 (включено до податкового боргу 3 584 480, 00) грн.; № від 26.12.2014 року на суму 2 410 878, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 4 972 771, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 5 254 795, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 10 998 259, 00 грн.; № від 26.12.2014 року на суму 996 995,00 грн.; № від 26.12,2014 року па суму 522 528,00 грн.;

- поточні податкові декларації з ПДВ: № від 18.12.2014 року на суму 997 793, 00 грн. (термін сплати 28.12.2014 року); № від 19.02.2015 року на суму 1 848 261, 00 грн. (термін сплати 29.02.2015 року); № від 20.03.2015 року на суму 5 597 508, 00 грн. (термін сплати 30.03.2015 року); № від 17.04.2015 року на суму 5 091 920, 00 грн. (термін сплати 27.04.2015 року); № від 19.05.2015 року на суму 9 577 409, 00 грн. (термін сплати 29.05.2015 року); № від 18.06.2015 року на суму 1 406 348,00 грн. (Термін сплати 28.06.2015 року);

- податкова заборгованість за ППР № /0 від 08.12.2009 року на суму 1 349 552, 67 грн.;

- пеня за ст. 129 ПК України в сумі 7 200 165, 71 грн.;

- податок на прибуток в сумі 2 025 479, 23 грн.

Отже, з викладеного вище вбачається, що розстрочений податковий борг було сформовано, в основному, на підставі податкових декларацій, що перелічені вище, по яким термін для проведення камеральної перевірки станом на 27.02.2021 року сплинув.

Зазначене також підтверджується і розрахунком штрафних санкцій, доданим до ППР, відповідно до даних якого, строки прострочення сплати зобов`язань складають більше ніж 1095 днів.

Крім того, в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні зазначено, що порушення вчинено в період з 06.10.2015 року по 21.02.2021 року, що також вказує на порушення строків проведення камеральної перевірки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року у справі №820/3544/17 зроблений висновок про помилковість висновків судів попередніх інстанцій, які пов`язували відлік строку давності у 1095 днів із фактичною сплатою позивачем узгодженої у минулих роках (2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки) суми податкового зобов`язання. В той час, як норма пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Суд також звертає увагу, що в Акті камеральної перевірки зазначена інформація про те, що 25.02.2020 року та 05.10.2020 року контролюючим органом були складені акти, за наслідками проведення камеральних перевірок за питаннями своєчасності сплати податкових зобов`язань, в тому числі податку на додану вартість, тобто, за аналогічними питаннями, висвітленими в акті перевірки від 27.07.2021 року №236/34-00-04-02-01/34674102, однак не зважаючи на те, що камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком, контролюючим органом не було виявлено жодних порушень при сплаті КП «ТМО» 14 977 157, 17 грн. на підставі платіжного доручення №105 від 19.02.2020 року, що свідчить про суперечливість висновків контролюючого органу.

Також судом встановлено, що відповідно до акту про результати камеральної перевірки з питання своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету №236/34-00-04-02-01/34674102 від 27.07.2021 року контролюючим органом встановлено, що відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року по справі № 815/1969/15 КП «ТМО» надано розстрочку податкового боргу на загальну суму 102 163 405, 24 грн. Термін сплати розстрочки з 27.11.2015 року по 28.10.2020 року. 20.02.2020 КП «ТМО» сплачено, у рахунок погашення розстрочки, платіжним дорученням №105 від 19.02.2020, суму платежу у розмірі 14 977 157, 17грн.

В акті камеральної перевірки із посиланням на данні облікової картки особового рахунку з податку на додану вартість КП «ТМО» встановлено несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, а саме: «згідно ІКП Одеським управлінням ОВПП ДПС 21.02.2020 року здійснено нарахування розстрочених платежів на загальну суму 13 911 231, 53 грн.:

за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 2 789 098,34 грн.;

за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 9 577 409, 00 грн.;

за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 1 406 348, 00 грн.;

за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 102 010, 47 грн.;

за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 24 385, 02 грн.;

за період 28.10.2015 - 21.02.2020 року - 11 980, 70 грн.»

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.178 ст.14 ПК України визначено поняття податку на додану вартість, це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Обов`язок сплати податку на додану вартість виникає на підставі поданої податкової декларації, тому базою для нарахування штрафу за несплату або несвоєчасну сплату податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів є сума, яка визначена у відповідній податковій декларації.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України документом, що подається платником податків контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку є податкова декларація.

У відповідності до п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10

календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Оскільки контролюючим органом, «виявлена» несвоєчасна сплата податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, то перелічення в акті перевірки податкових декларацій, за несвоєчасну сплату зобов`язань по яким нараховані штрафи є обов`язковим, разом з тим, із вищезазначеного у Акті камеральної перевірки формулювання не вбачається коли, на підставі якої (их) декларації (й) виникло зобов`язання, розмір зобов`язання та дата граничного строку його сплати.

Крім того, судом встановлено, що в акті камеральної перевірки містяться данні, які суперечать між собою, а також даним, зазначеним в податковому повідомленні-рішенні.

Так, на другій сторінці акту перевірки зазначено, що штрафна санкція за невчасну сплату розстроченого податкового боргу згідно з п.125.1 ст.126 ПКУ (в редакції, чинній до 01.01.2021 року) складає 20%.

В той час, як у висновку, викладеному у Акті перевірки зазначено, що відповідальність платника передбачена п.124.1 ст.124 ПКУ від 2 грудня 2020 року №2755 VI (із змінами та доповненнями).

Із податкового повідомлення-рішення також вбачається, що до КП «ТМО» застосований штраф у розмірі 25%.

При визначенні розміру відповідальності за невчасну сплату податкового боргу, сплата якого, за інформацією контролюючого органу відбулася 21.02.2020 року, контролюючим органом, в порушення вимог ст.58 Конституції України, при здійсненні посилання в акті на норми п.126.1 ст.126 ПКУ (в редакції, чинній до 01.01.2021 року) визначається розмір відповідальності, передбачений п.124.2. ст.124 ПКУ (в редакції, чинній з 01.01.2021 року), якою збільшена відповідальність платника податків, без належного обґрунтування правомірності застосування розміру відповідальності за порушення, «вчинене» до набрання чинності нової редакції ПК України, із застосуванням більшого розміру відповідальності, який передбачений новою редакцією ПК України за умисне вчинення порушення, у порівнянні із розміром відповідальності, передбаченим у попередній редакції ПК України, враховуючи той факт, що КП «ТМО» виконувала постанову суду із значним випередженням встановленого ним графіку сплати розстроченого боргу.

Також згідно даних акту перевірки, із посиланням на ІКП (індивідуальної картки платника в ІС податковий блок) контролюючим органом 21.02.2020 року здійснено відображення розстрочених платежів на загальну суму 13 911 231, 53 грн. за період з 28.10.2015 року по 21.02.2020 року. Сама сума платежів розділена на 6 частин.

Однак, в податковому повідомлені-рішенні вказано, що платником податків вчинені порушення в період з 06.10.2015 року по 21.02.2021 року.

В розрахунку же штрафних санкцій, доданому до акту перевірки, датою операції зазначено 21.02.2020 року, а сума платежів, не відомо з яких причин, розділена вже на 7 частин.

Таким чином, суд зазначає, що якщо контролюючий орган вважав, що сплата заборгованості здійснювалася за 6 або 7 податковими деклараціями, останній зобов`язаний був прийняти відповідну кількість податкових повідомлень-рішень, оскільки відповідно до положень п. 115.1 ст. 115 ПК України, у разі вчинення двох або більше порушень, штрафні (фінансові) санкції застосовуються за кожне вчинене порушення окремо.

Відносно розстрочки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Так, згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року з КП «ТМО» на користь держави стягнутий борг в сумі 104 188 924, 47 грн., що складається з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 102 163 445,24 грн., що виникли на підставі декількох декларацій та уточнюючих декларацій, авансових внесків з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності в сумі 2 025 479, 23 грн.

Також судом визначений спосіб та порядок виконання судового рішення, шляхом розстрочення сплати заборгованості строком на п`ять років, щомісячно рівними частками у розмірі 1 73 6 482, 08 грн. починаючи з дня набрання законної сили постанови суду.

На підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року по справі №815/1969/15 постанова Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року набрала законної сили.

Таким чином, кінцевим строком погашення заборгованості за постановою суду вважається 30 серпня 2020 року.

Судові рішення є джерелом права, а правові наслідки за судовими рішеннями наступають для певного кола осіб.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення з КП «ТМО» боргу ДПІ з ОВП у м.Одесі самостійно визначило порядок стягнення податкового боргу.

Відповідно до ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України, в редакції, що діяла на час прийняття судом рішення, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Тому, у разі прострочення сплати чергового платежу, визначеного рішенням суду, стягувач мав право пред`явити на примусове виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ, отриманий на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 року у справі №815/1969/15 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Нормами КАС Укарїни, Закону України «Про виконавче провадження», ПК України не передбачена можливість самостійної зміни постанови суду, яка набрала законної сили, а також зміни розміру зобов`язань, визначених у постанові суду.

Розстрочення судом присудженої ним суми боргу не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення.

Факт дотримання строків сплати, встановлених у судовому рішенні, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених ПКУ, і не може нівелювати правове значення останніх.

Зазначена правова позиція викладена в роз`ясненні Вищого адміністративного суду України від 18.11.2014 року №160/11/10/14-14, на яке також посилається контролюючий орган у відповіді на заперечення.

До відносин, які виникли на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду, прийнятої 30 липня 2015 року у справі №815/1969/15, якою надано розстрочку виконання судового рішення, не можуть бути застосовані положення ст.100 ПК України, оскільки відповідно до п.100.1 ст.100 ПК України (в редакції, яка діяла на момент набрання законної сили постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року) визначено, що розстроченням, відстроченням

грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Пунктами 100.8. - 100.11 ст.100 ПК України визначено, що рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу у межах одного бюджетного року приймається у такому порядку:

стосовно загальнодержавних податків та зборів - керівником контролюючого органу (його заступником);

стосовно місцевих податків і зборів - керівником контролюючого органу (його заступником) та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, ж

бюджету якого зараховуються такі місцеві податки чи збори.

Рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, приймається керівником (заступником керівника) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Розстрочення або відстрочення надаються окремо за кожним податком та збором. Строки сплати розстрочених (відстрочених) сум або їх частки можуть бути перенесені шляхом прийняття окремого рішення та внесення відповідних змін до договорів розстрочення (відстрочення).

При цьому в Акті перевірки та оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні не має жодного посилання на відповідні рішення керівника будь-якої ланки органу виконавчої влади (контролюючого органу) про надання КП «ТМО» розстрочки по сплаті податкового боргу по відповідним податкам.

Тому посилання в акті перевірки та оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні на норми ПК України, відповідно до яких передбачена сплата додаткових коштів, або відповідальність за невиконання умов розстрочки на підставі договору про надання розстрочки, відповідно до положень ст.100 ПК України, в даному випадку є неналежними та такими, що не підтверджують факту вчинення КП «ТМО» порушення норм податкового законодавства та наявності вини підприємства в наслідок належного виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду.

Також суд критично відноситься до посилань контролюючого органу в Акті перевірки на наказ ДФС України №318 від 14.04.2016 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії структурних підрозділів органів державної податкової служби при розстроченні (відстроченні) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДФС ( у тому числі недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), оскільки за своєю правовою природою останній не є нормативно-правовим актом, не був зареєстрований в Міністерстві юстиції України, стосується організації внутрішньої діяльності податкових органів, не може бути підставою для внесення змін у відносини із платником податків, визначені законами, кодексами або іншими нормативно-правовими актами, а тому не можуть встановлювати обов`язкові для виконання права та обов`язки для суб`єктів підприємницької діяльності та контролюючих органів у взаємовідносинах з ними, рівно як і документи, які були складені із посиланням на зазначений наказ.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 05 липня 2019 року у справі №820/11541/13-а, визначено наступне.

Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Судове рішення, ухвалене в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов`язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України.

Судове рішення про розстрочення присудженої судом суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов`язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями. Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні про розстрочення виконання рішення про стягнення податкового боргу, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх.

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, тобто штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів.

Перебіг строку в 1095 днів, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України, починається з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Таким чином враховуючи, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, то відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Судом встановлено, що КП «ТМО» на виконання постанови ООАС, прийнятої 30 липня 2015 року по справі №815/1969/15, здійснювало наступні погашення: 2 716 500 грн. - платіжне доручення № 28 від 20.10.2015р. - авансові внески; 3 975 000 грн. - реєстр платежів з 10.08.2015 по 30.12.2015- за ріш. суду; 15 276 441, 36 грн. - лист КП «ТМО» № 03/03-30 від 29.01.2015 - залік в рахунок сплати боргу за рішенням суду; 2 716 488 грн. - лист КП «ТМО» № 03/03-44 від 19.02.2016 - залік в рахунок сплати боргу за рішенням суду; 700 000 грн. - платіжне доручення № 350 від 16.09.2016 - за ріш. суду; 700 000 грн. - платіжне доручення № 88 від 29.09.2016 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 5 980 000 грн. - платіжне доручення № 93 від 18.10.2016 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 1 325 000 грн. - реєстр платежів з 06.01.2016 по 07.10.2016 - за ріш. суду; 7 683 814, 94 грн. - лист КП «ТМО» № 03/03-167 від 24.10.2016 - залік в рахунок сплати боргу за рішенням суду; 5 000 000 грн. - платіжне доручення № 129 від 14.12.2016 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 5 001 665, 79 грн. - лист КП «ТМО» № 03/03-337 від 16.12.2016 - залік в рахунок сплати боргу за рішенням суду; 5 001 665, 79 грн. - платіжне доручення № 3 від 16.02.2017 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 4 998 334, 21 грн. - платіжне доручення № 9 від 21.03.2017 акт № 308-18 від 22.07.2015; 2 500 000 грн. - платіжне доручення № 5 від 04.08.2017 акт № 308-18 від 22.07.2015; 2 500 000 грн. - платіжне доручення № 13 від 05.09.2017 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 5 000 000 грн. - платіжне доручення № 15 від 18.09.2017 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 5 000 000 грн. - платіжне доручення № 24 від 04.10.2017 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 957 937, 05 грн. - платіжне доручення № 41 від 21.12.2017 акт № 308-18 від 22.07.2015; 821 953, 00 грн. - платіжне доручення № 43 від 21.12.2017 акт № 308-18 від 22.07.2015; 20 грн. - реєстр платежів за 21.09.2017 - за ріш. суду; 1 829 599, 36грн. - реєстр платежів за 05.01.2018 - за ріш. суду; 2 000 000 грн. - платіжне доручення № 6 від 22.03.2018 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 2 500 000 грн. - платіжне доручення № 8 від 20.04.2018 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 6 000 000 грн. - платіжне доручення № 10 від 31.05.2018 акт № 308-18 від 22.07.2015; 19 500 000 грн. - платіжне доручення № 19 від 19.01.2018 акт № 308-18 від 22.07.2015; 3 664 378, 96 - лист КП «ТМО» № 03-15/144 від 01.10.2018; 4 602 483, 24 грн. - платіжне доручення № 82 від 27.12.2018 - акт № 308-18 від 22.07.2015; 1 185 855, 08 грн. - реєстр платежів за 11.2018 - 31.01.2019; 33 721 193,45 грн. - платіжне доручення № 84 від 29.01.2019 акт № 308-18 від 22.07.2015; 3 178 806, 55 грн. - платіжне доручення № 86 від 30.01.2019 акт № 308-18 від 22.07.2015.

Відповідно до вищезазначених даних, КП «ТМО», згідно із призначеннями платежів, зазначених у листах та платіжних дорученнях, за постановою суду сплатило кошти у загальному розмірі 156 017 137, 90 грн. (останній день платежу 30.01.2019 року).

Фактично, за даними КП «ТМО», заборгованість за постановою суду була сплачена повністю ще 19.07.2018 року.

Тому суд критично відноситься, до того, що кінцевим строком сплати реструктуризованої на підставі постанови суду заборгованості, контролюючий орган зазначає - 20.02.2020 року на підставі платіжного доручення №105 від 19.02.2020 року на суму 14 977 157 грн. 17 коп., тим більше, що зазначене може впливати лише на прийняття контролюючим органом рішення про примусове стягнення боргу стягнутого на підставі постанови суду, у разі його невиконання.

Також п.87.9 ст.87 ПКУ визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Суд зазначає що в акті перевірки також не зазначено за якими саме із податкових декларацій, суми зобов`язань по яким увійшли до постанови суду, КП «ТМО» здійснювалась сплата та були не дотримані строки сплати саме податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів.

Зазначення контролюючим органом конкретних податкових декларацій, на підставі яких узгоджений податковий борг, та граничних строків його сплати може впливати на обґрунтованість та законність прийняття контролюючим органом рішення про застосування до платника податків відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України із врахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Суд також зазначає, що посилаючись на індивідуальну картку платника в ІС Податковий блок ПМУ ДПС по роботі з ВПП зазначає про здійснення нарахування розстрочених платежів на загальну суму 13 011 231, 53 грн. за період з 28.10.2015 року по 21.02.2020 року, однак не відомо яким чином та на підставі чого контролюючим органом проводилося в ІКП відображення розстрочених платежів та їх погашення лише 20.02.2020 року, оскільки станом на 31.12.2019 року та 13.01.2020 року у КП «ТМО» за даними ІКП рахувалося від`ємне значення податкового зобов`язання лише на суму 6 687 352, 92 грн., до якого входили пені та штрафні санкції, нараховані на підставі ППР, прийнятими у період з 2017 по 2020 роки.

Заборгованість за розстроченим на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду боргом в ІКП до 20.02.2020 року не існувало.

Таким чином, суд приходить до висновку, що як найменш, станом на початок 2020 року, контролюючим органом не була відображена та не рахувалася будь-яка заборгованість, яка була стягнута з КП «ТМО» на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/1969/15 від 30 липня 2015 року.

Однак згідно даних акту камеральної перевірки, заборгованість по розстроченому судом боргу погашена у повному обсязі лише станом на 21.02.2020 року, що не відповідає дійсності та обліковим даним ІКП ІС Податковий блок.

За даними ІКП підприємства станом на 30.07.2021 року у КП «ТМО» взагалі відсутня будь яка заборгованість за податковими зобов`язаннями.

Пунктом 4 розділу І «Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422, який діяв станом на 20.02.2020 року, визначено, що відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Пунктом 3 Розділу І «Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5, який діє на даний час визначено, що метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Відсутність відображеної в ІКП підприємства заборгованості, стягнутої з КП «ТМО на підставі постанови ООАС від 30 липня 2015 року по справі №815/1969/15 також підтверджується Одеським управлінням Офісу ВПП ДПС, яким в акті про результати камеральної перевірки від 25.02.2020 року №41/28-10-53-09/34674102/3 в розділі «Перевіркою встановлено» вказано, що станом на 01.01.2020 року по ІКП платника податку КП «ТМО» рахувався податковий борг в сумі 6 687 352, 75 грн., який виник внаслідок несплати після судового оскарження, нарахування податкових зобов`язань за наступними податковими повідомленнями-рішеннями: ППР (форми «Ш») № від 21.07.2017 в сумі 2 679 106, 40 грн., ППР (форми «Ш») № від 06.12.2017 в сумі 1 971 361, 50 грн., ППР (форми «Ш») № від 07.11.2018 в сумі 2 036 884, 85 грн. та в акті про результати камеральної перевірки від 05.10.2020 року №150/28-10-53-08/34674102/30 в розділі «Перевіркою встановлено» вказано, що станом на 01.01.2020 року по ІКП платника податку КП «ТМО» рахувався податковий борг в сумі 8 384 675, 55 грн., який виник внаслідок несплати нарахування податкових зобов`язань за наступними податковими повідомленнями-рішеннями: ППР (форми «Ш») № від 27.02.2020 в сумі 34 719, 40 грн., ППР (форми «Н») № від 06.03.2020 в сумі 5 496, 50 грн., ППР (форми «Р») № від 07.02.2020 в сумі 8 344 459, 55 грн.

Також суд звертає увагу га те, що в Акті камеральної перевірки зазначено про те, що у зв`язку зі змінами, внесеними Законом України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України, щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» з 01.01.2021 року такий платник податку притягується до відповідальності у вигляді штрафу, встановленого п.124.1 ст.124 ПК України.

Разом з тим, суд зазначає, що ст.58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Збільшення розміру відповідальності новим нормативно-правовим актом порівняно з попереднім, що регулював ті самі відносини, є фактично зворотною дією нормативно-правового акта, тому що передбачає зміну правил поведінки в разі вчинення певного діяння.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Заходи відповідальності, передбачені новою редакцією Податкового кодексу України, могли бути застосовані за порушення, що були вчинені до набрання нею чинності, лише в тому обсязі, в якому вони не перевищували попередні санкції за ті самі діяння.

Так само не могли бути застосовані більші розміри відповідальності, встановлені попередньою редакцією Податкового кодексу України. Зазначене пояснюється тим, що застосуванню підлягає той нормативно-правовий акт, який є чинним на момент застосування заходів відповідальності, і якщо таким актом підвищеного розміру санкцій не передбачено, то і не може бути застосовано відповідних санкцій.

Таким чином, з урахуванням вимог статті 58 Конституції України до податкових порушень, вчинених до набрання чинності нової редакції Податкового кодексу України, але виявлених з 1 січня 2021 року, може застосовуватися найнижчий із тих обсягів відповідальності, ще передбачені новою або старою редакціями Податкового кодексу України.

Оскільки виникнення податкового боргу, стягнутого з КП «ТМО» на підставі постанови ООАС відбувалося до набрання чинності відповідних положень ПКУ, то положення, як збільшують відповідальність або погіршують стан платника податку, не розповсюджуються на зазначені вище відносини.

Таким чином, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання: нормами п.126.1 ст.126 ПК України (в редакції, чинній до 01.01.2021 року) визначається розмір відповідальності на рівні 20 відсотків погашеної суми податкового боргу; нормами п.124.2 ст.124 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2021 року) передбачена відповідальність на рівні 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, лишу у разі навмисного вчинення порушення.

Однак, при затримці сплати узгодженої суми грошового зобов`язання більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, п.124.1 ст.124 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2021 року) передбачена відповідальність на рівні 10 відсотків погашеної суми податкового боргу. Тобто на 10% менше, ніж передбачена попередньою редакцією ПК України.

Також суд вважає необхідним зазначити, що поняття умисел, як складова частина правопорушення, наявність якої впливає на ступінь відповідальності платника податків, була введена в дію на підставі Закону №1117-ІХ від 17.12.2020 року.

Тому положення п.124.2 ст.124 ПК України в редакції з 01.01.2021 року не можуть бути застосовані до відносин, які виникли до моменту внесення змін до ПК України.

Однак, з урахуванням того, що контролюючий орган здійснює посилання в акті камеральної перевірки на наявність такої складової, з цього приводу суд вважає за необхідне

зазначити, що умисел, як фактор, наявність якого збільшує відповідальність платника податків при порушенні норм податкового законодавства, в даному випадку при сплаті заборгованості на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/1969/15 від 30 липня 2015 року, у КП «ТМО» відсутня, як і саме порушення, оскільки в ІКП інформаційної системи органів ДФС, контроль за своєчасністю та достовірністю занесених даних до неї покладений на відповідні підрозділи ДФС, не містить інформації щодо дати, черговості та строків погашення заборгованості за відповідними деклараціями, ППР та ін., суми нарахувань за якими увійшли до суми боргу, стягнутого з КП «ТМО» на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду.

Крім того, в постанові Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2015 у справі №815/1969/15 встановлені об`єктивні причини неможливості своєчасної сплати заборгованості з огляду на збитковість діяльності підприємства, внаслідок чинності імперативних нормативно-правових актів, які обумовлюють надання споживачам теплової енергії послуг за економічно необґрунтованою ціною, яка значно менше ніж фактичні витрати підприємства на закупівлю ресурсів, виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на проведення ремонтних робіт, виплату заробітної плати тощо.

Більш того, згідно зазначеного вище переліку платежів, заборгованість, яка стягнута з КП «ТМО» на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/1969/15 від 30 липня 2015 року погашена повністю достроково 19.07.2018 року.

Крім того, наявність арештів, накладених на рахунки КП «ТМО» на підставі численних постанов відділів державної виконавчої служби не надавали можливості здійснення сплат податкових зобов`язань власними коштами підприємства.

Приймаючи до уваги, що вина КП «ТМО» у несвоєчасному погашенні податкових зобов`язань відсутня з огляду на дію імперативних норм, суд вважає, що застосування до підприємства штрафу у підвищеному розмірі є протиправним.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Європейський Суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та аргументи сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку що комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01 підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» в сумі 24 810 грн. 00 коп., що сплачені згідно платіжного доручення № 53574378 від 15.02.2022 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» суму сплаченого судового збору в розмірі 24 810 грн. 00 коп. (двадцять чотири тисячі вісімсот десять гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: комунальне підприємство «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» (вул. Балківська, буд. 1-Б, м. Одеса, 65029, код ).

Відповідач: Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Шеченка, буд. 15/1, м. Одеса, 65058, код ЄДРПОУ ВП: 44104032).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 03 травня 2023 року.

Суддя С.О. Cтефанов