Справа № 460/3363/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
за наслідками провадження за нововиявленими обставинами
03 травня 2023 року м. Рівне №460/3363/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за нововиявленими обставинами адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 460/3363/21 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Рішенням суду від 09.09.2021 позовну заяву задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальній сумі 59857,06грн (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень, 06коп).

20.04.2023 від позивача надійшла заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі № 460/3363/21 за нововиявленими обставинами або виключними обставинами. В обґрунтування поданої заяви заявник стверджує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 року у справі № 500/3122/22, яке залишено в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволено частково, зокрема, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2020 № 0-1708, яке було однією із підстав для ухвалення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 в адміністративній справі № 460/3363/21. Отже, на думку заявника, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 року у справі № 500/3122/22, є нововиявленою обставиною в розумінні частини другої статті 361 КАС України. Просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі № 460/3363/21 в частині стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу на суму 54954,24грн згідно податкового повідомлення-рішення від 30.04.2020 № 0-1708 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову на вказану суму відмовити.

Ухвалою суду від 24.04.2023 заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.04.2023 відкрито провадження за нововиявленими обставинами, вирішено розглянути заяву у порядку спрощеного позовного в судовому засіданні.

В судове засідання 03.05.2023 учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неприбуття відповідач суд не повідомив.

Представник позивача подав клопотання про відкладення судового засідання.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 368 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Зважаючи на наведену норму права, клопотання позивача про відкладення судового засідання задоволенню не належить, отже суд здійснює розгляд заяви за відсутності учасників справи (їх представників).

З`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, судом встановлено таке.

Як наведено вище по тексту, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 позовну заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальній сумі 59857,06грн (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень, 06коп).

Підставою для задоволення позовних вимог згідно цього рішення суду стало те, що 01.11.2017 контролюючим органом винесено податкову вимогу форми «Ф» про сплату боргу № 8624-17 на суму 1814,69грн, яка надсилалась відповідачу на його адресу рекомендованим поштовим відправленням 02.11.2017.

17.04.2019 та 30.04.2020 позивачем прийняті податкові повідомлення-рішення: № 0-1708, яким визначено відповідачу грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 4902,82грн та № 0-1708, яким визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 54954,24грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлені ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

У визначені строки суму грошових зобов`язань відповідач не сплатив і станом на 30.03.2021 року за відповідачем обліковується податковий борг в загальній сумі 59857,06грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018, 2019 роки, який винник на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, судом встановлено, що станом на час розгляду справи, відповідачем означені рішення контролюючого органу не оскаржувались ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у адміністративній справі № 460/3363/21 набрало законної сили 12.10.2021 року.

Разом з тим, як вбачається із доданих доказів до заяви про перегляд вказаного вище рішення за нововиявленими обставинами, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 року у справі № 500/3122/22, яке залишено в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволено частково, зокрема, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2020 № 0-1708.

Наведене рішення контролюючого органу було однією із підстав для ухвалення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 в адміністративній справі № 460/3363/21.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості підстав вищевказаної заяви про перегляд наведеного рішення суду за нововиявленими обставинами, суд враховує наступне.

За приписами пункту 1 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, серед іншого, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Суд зауважує, що здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення, суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним.

Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20 (пункт 6.38)).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії», від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене вище, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Однак, як встановлено судом, станом на час постановляння Рівненським окружним адміністративним судом рішення від 09.09.2021 у адміністративній справі № 460/3363/21, рішення суду Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 року у справі № 500/3122/22 не існувало в природі, як такого.

Таким чином суд уважає, що зазначені у заяві підстави про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року у справі № 460/3363/21, не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України.

Крім того, частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За нормами статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, як убачається з рішень ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Pravednaya v. Russia» (Праведна проти Росії), та рішення від 06 грудня 2005 року у справі «Popov v. Moldova» № 2 (Попов проти Молдови № 2), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким, у разі остаточного вирішення спору судами, їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення ЄСПЛ від 24 липня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії) та від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 368 КАС України суд за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі № 460/3363/21 за нововиявленими обставинами, а тому в задоволенні такої заяви слід відмовити, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду залишити в силі.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно із приписами ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, згідно наведеної норми права, особа не позбавлена права на відшкодування спричиненої таким актом шкоди.

Керуючись статтями 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у адміністративній справі № 460/3363/21 за нововиявленими обставинами, відмовити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду 09 вересня 2021 року у адміністративній справі № 460/3363/21, залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 03 травня 2023 року

Суддя Т.О. Комшелюк