Справа № 160/3670/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2023 року Справа № 160/3670/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
24 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 у стаж періоди роботи з 01.04.1983 року по 30.04.1984 року та 23.08.1994 року по 12.03.1996 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заяву 04.01.2023 р. з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона 03 січня 2023 року звернулась до Відділу з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
12 січня 2023 року Відділом з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із неврахуванням до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 01.04.1983 роки по 30.04.1984 року, з 23.08.1994 року по 12.03.1996 року.
ОСОБА_1 вважає протиправними та такими, що порушують її право на загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування періодів роботи до її загального страхового стажу, у зв`язку із чим звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Зазначеною ухвалою також встановлено відповідачам 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
На адресу відповідачів судом направлялись ухвали про відкриття провадження у справі, які отримані 02 березня 2023 року відповідачем-1, що документально підтверджується довідкою про доставку електронного листа та 09 березня 2023 року відповідачем-2, що документально підтверджується розпискою про отримання.
Представники відповідачів на виконання статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України не скористались свої правом та не надіслали до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомили про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , встановлено наступні відмітки, що підтверджують трудовий стаж у спірні періоди:
На підставі наказу №80/к від 04 квітня 1983 року ОСОБА_2 призначена з 01 квітня 1983 року на посаду "Техніка-геолога в Чаринському відряді відділу вапна" після закінчення Дніпродзержинського енергетичного технікуму, (запис №5).
На підставі наказу №55/к від 21 березня 1984 року ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням на підставі статті 38 КзПП з 30.04.1984 року, (запис №6).
На підставі наказу №49/к від 23 травня 1984 року прийнята тимчасово на посаду "Інженера-гідролога" з 21 травня 1984 року, (запис №7).
На підставі наказу №13-к від 31 січня 1985 року переведена на посаду "Інженера-гідротехніка" з 01 лютого 1985 року, (запис №8).
На підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 06 жовтня 1987 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_1 .
На підставі наказу №166-к від 30 листопада 1987 року звільнена за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП з 30 листопада 1987 року, (запис №9).
На підставі наказу №33 від 23 серпня 1994 року прийнята на роботу на посаду "Комерційного агента" у ТОВ фірма "Ферум-Н" з 23 серпня 1994 року, (запис №14).
На підставі наказу №48 від 01 листопада 1994 року переведена на посаду "Інженера-механіка" у ТОВ фірма "Ферум-Н" з 01 листопада 1994 року.
На підставі наказу №9 від 12 березня 1996 року звільнена з ТОВ фірми "Ферум-Н" за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП з 12 березня 1996 року.
Крім того, на підставі архівної довідки "Центрального державного архіву науково-технічної документації" Міністерства культури і спорту Республіки Казахстан №04-11/С-12 від 14 січня 2021 року підтверджено трудовий стаж ОСОБА_1 за 1983-1984 роки, зокрема зазначено, що ОСОБА_3 на підставі наказу №80/к від 04 квітня 1983 року призначена на посаду "Техніка-геолога в Чаринський відряд відділу вапна" після закінчення Дніпродзержинського енергетичного технікуму з 01 квітня 1983 року.
На підставі наказу №55/к від 21 березня 1984 року ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням з 30.04.1984 року за статтею 32 КЗпП Казахської ССР.
03 січня 2023 року ОСОБА_1 через Кам`янське сервісне управління звернулась до Відділу з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - 03.01.2023.
Пенсійний вік визначений ст.26 Законом №1058-IV - 60 років.
Вік заявника на дату звернення - 60 р. 0 м. 22 д.
Необхідний страховий стаж, визначений ст.26 Законом №1058-ІV - 29 років.
Відповідно до наданих документів страховий стаж особи 25 р. 08 м. 10 д., до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.04.1983 по 30.04.1984, з 23.08.1994 по 12.03.1996 не читається печатка установи, у довідці №04-11/С-12 від 14.01.2021 року відсутній переклад печатки.
За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-ІV матиме в 63 роки, тобто з 13.12.2025 р.
ОСОБА_1 вважає протиправними та такими, що порушують її право на загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування періодів роботи до її загального страхового стажу, у зв`язку із чим звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Приписами статті 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Стаття 26 Закону №1058-IV визначає порядок та умови призначення пенсії за віком особі після досягнення нею віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу.
Відтак, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсію за віком є необхідний страховий стаж (29 років) та вік - 60 років.
Вік заявника на дату звернення до органів Пенсійного фонду - 60 років.
Згідно статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 40 цього Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи (частина друга статті 40 Закону №1058-IV.
Частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзп); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Щодо спірних періодів трудового стажу позивача, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , встановлено наступні відмітки, що підтверджують страховий стаж у спірні періоди:
На підставі наказу №80/к від 04 квітня 1983 року ОСОБА_2 призначена з 01 квітня 1983 року на посаду "Техніка-геолога в Чаринському відряді відділу вапна" після закінчення Дніпродзержинського енергетичного технікуму, (запис №5)
На підставі наказу №55/к від 21 березня 1984 року ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням на підставі статті 38 КзПП з 30.04.1984 року, (запис №6).
На підставі наказу №49/к від 23 травня 1984 року прийнята тимчасово на посаду "Інженера-гідролога" з 21 травня 1984 року, (запис №7).
На підставі наказу №13-к від 31 січня 1985 року переведена на посаду "Інженера-гідротехніка" з 01 лютого 1985 року, (запис №8).
На підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 06 жовтня 1987 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_1 .
На підставі наказу №166-к від 30 листопада 1987 року звільнена за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП з 30 листопада 1987 року, (запис №9).
На підставі наказу №33 від 23 серпня 1994 року прийнята на роботу на посаду "Комерційного агента" у ТОВ фірму "Ферум-Н" з 23 серпня 1994 року, (запис №14).
На підставі наказу №48 від 01 листопада 1994 року переведена на посаду "Інженера-механіка" у ТОВ фірмі "Ферум-Н" з 01 листопада 1994 року.
На підставі наказу №9 від 12 березня 1996 року звільнена з ТОВ фірми "Ферум-Н" за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП з 12 березня 1996 року.
Крім того, на підставі архівної довідки "Центрального державного архіву науково-технічної документації" Міністерства культури і спорту Республіки Казахстан №04-11/С-12 від 14 січня 2021 року підтверджено трудовий стаж ОСОБА_1 за 1983-1984 роки, зокрема зазначено, що ОСОБА_3 на підставі наказу №80/к від 04 квітня 1983 року призначена на посаду "Техніка-геолога в Чаринському відряді відділу вапна" після закінчення Дніпродзержинського енергетичного технікуму з 01 квітня 1983 року.
На підставі наказу №55/к від 21 березня 1984 року ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням з 30.04.1984 року за статтею 32 КЗпП Казахської ССР.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про роботу позивача у спірні періоди з 01.04.1983 року по 30.04.1984 року та 23.08.1994 року по 12.03.1996 року, наявні дані про посаду ОСОБА_1 та зазначені реквізити документів, на підставі яких такі відомості внесені, тому суд зазначає, що в даному випадку неврахування відповідачем вказаних періодів до страхового стажу позивача є необґрунтованим.
Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Згідно пункту 1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).
Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".
Відповідності до п.2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Отже, відповідачем при розгляді заяви про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправно не зараховано періоди роботи позивача, зазначені у трудовій книжці серія НОМЕР_2 , виданої 08 червня 1981 року, а також періоди роботи зазначені у довідці "Центрального державного архіву науково-технічної документації" Міністерства культури і спорту Республіки Казахстан №04-11/С-12 від 14 січня 2021 року, з підстав наявних неточностей у трудовій книжці та довідці, оскільки стаж роботи позивача підтверджено належними доказами, що наявні в матеріалах справи.
У той же час суд вважає належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», спірні періоди її роботи:
- з 01 квітня 1983 року по 30 квітня 1984 року на посаді "Техніка-геолога в Чаринському відряді відділу вапна" після закінчення Дніпродзержинського енергетичного технікуму;
- з 23 серпня 1994 року по 01 листопада 1994 року на посаді "Комерційного агента" у ТОВ фірма "Ферум-Н";
- з 01 листопада 1994 року по 12 березня 1996 року на посаді "Інженера-механіка" у ТОВ фірма "Ферум-Н".
Зважаючи на викладене, належним способом захисту порушеного права позивача, на думку суду, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник