Справа № 200/5049/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року справа №200/5049/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєв Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 р. у справі № 200/5049/22 (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, вважаючи свої права порушеними, просив: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області по не нарахуванню та невиплаті йому - майору поліції спеціалісту-криміналісту сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 - середнього заробітку на час проходження військової служби за контрактом з 01 липня 2022 року по теперішній час; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити йому середній заробіток на час проходження військової служби за контрактом з 01 липня 2022 року по теперішній час.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він проходить службу у відповідача; відповідним наказом увільнений від виконання службових обов`язків із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на час проходження військової служби за контрактом з 23 вересня 2021 року по 22 вересня 2024 року.

Починаючи з 01 липня 2022 року відповідач не нараховує та не виплачує йому середній заробіток, посилаючись на те, що 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01 липня 2022 року № 2352-1X, яким внесені зміни зокрема до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України.

Про причини ненарахування та невиплати середнього заробітку дізнався з листа відповідача від 03 серпня 2022 року №224/26/02-2022.

Вважав, що відповідачем щодо нього порушені встановлені ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України гарантії щодо збереження середнього заробітку на час проходження служби, зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 р. у справі № 200/5049/22 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач проходив службу в поліції на посаді спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області; має звання майор поліції та статус учасника бойових дій.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 01 жовтня 2021 року №539 о/с відповідно до ст. 119 Кодексу законів про працю України та ч. 2 ст. 39 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу він з 23 вересня 2021 року увільнений від виконання службових обов`язків із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на час проходження військової служби за контрактом з 23 вересня 2021 року по 22 вересня 2024 року.

Підставою для прийняття наказу стали: рапорт ОСОБА_1 від 23 вересня 2021 року; контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 23 вересня 2021 року; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23 вересня 2021 року №287.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 02 серпня 2022 року № 336 о/с відповідно до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України зі змінами, що внесені до неї Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІX (який набрав чинності 19 липня 2022 року), позивачу припинено виплату середнього заробітку на час проходження військової служби за призивом під час мобілізації (за контрактом) із збереженням місця роботи і посади з 19 липня 2022 року.

По 18 липня 2022 року включно відповідач зберігав за позивачем, зокрема середній заробіток, нараховуючи та виплачуючи його.

За період з 01 липня 2022 року (початок спірного періоду) по 18 липня 2022 року позивачу нараховано середній заробіток в сумі 9084,90 грн., які після відрахування обов`язкових податків, зборів та аліментів перераховані на особистий картковий рахунок позивача, відкритий в КБ Приватбанк, в сумі 6847,74 грн.

Отримання у липні 2022 року заробітної плати в сумі 6847,74 грн. підтверджено скріншотом із зарплатної банківської картки позивача та його письмовими поясненнями, що подані ним до суду на виконання вимог суду, а також поданими відповідачем документами: довідкою відповідача від 12 грудня 2022 року № 424, витягом з відомості на виплату грошового забезпечення за липень 2022 року щодо позивача, платіжним дорученням від 22 липня 2022 року № 10802 (в суму якого увійшла вказана сума).

З 19 липня 2022 року збереження середнього заробітку припинено з цього часу нарахування та виплата позивачу середнього заробітку не проводяться.

На звернення щодо позивача первинної професійної спілки Правозахисники країни відповідачем надана відповідь від 03 серпня 2022 року №224/26/02-2022, якою повідомлено, що 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01 липня 2022 року № 2352-ІX, яким внесені зміни зокрема до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, і відтепер ця норма звучить так: За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Тому з 19 липня 2022 року було припинено збереження середнього заробітку працівникам, яких увільнили від роботи на час військової служби. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 в липні 2022 року було нараховано 9084,90 грн. за період з 01 липня 2022 року по 18 липня 2022 року; після відрахування обов`язкових податків, зборів та аліментів на його особистий картковий рахунок були перераховані кошти в сумі 6847,74 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частинами 1 та 2 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 цього Закону громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту".

Частиною 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, в редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року, було визначено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

19 липня 2022 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01 липня 2022 року № 2352-ІX, яким до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України внесені наступні зміни: у частині третій статті 119 слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінено словами "зберігаються місце роботи і посада".

Отже, з 19 липня 2022 року діє наступна редакція ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України: За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Враховуючи наведене, збереження за особами, про яких йдеться в ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, тощо (тобто там, де вони працювали на час призову) законодавчо було передбачено по 18 липня 2022 року включно.

З 19 липня 2022 року (дня набрання чинності Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІX) за такими особами, як і раніше, зберігаються місце роботи і посада. Збереження середнього заробітку за ними не передбачено.

Відповідачем правильно застосовані наведені положення законодавства.

Суб`єкт владних повноважень в спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав - відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 р. у справі № 200/5049/22 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 р. у справі № 200/5049/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 04 травня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв