Справа № 359/982/23
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/982/23
Провадження № 2-а/359/38/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Івковій Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа Моторно (транспортне) страхове бюро України, про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

30.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області вищевказаним адміністративним позовом про скасування постанови інспектора Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №432335 від 19.01.2023 .

Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що 19 січня 2023 року він керував транспортним засобом марки ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вул.Чубинського вул.Європейської в с.Велика Олександрівка Бориспільського району, став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Під час оформлення вказаної події інспектором ВРПП Бориспільського РУП було вказано, що позивач порушив пп.«ґ» п. 2.1 ПДР України, а саме, керуючи вказаним автомобілем, не мав при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Проте, інспектор склав відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП серії БАБ №432335, якою наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Зазначає, що при складенні оскаржуваної постанови він вказував інспектору поліції на те, що є інвалідом І групи, керував автомобілем, що був придбаний ним разом з дружиною ОСОБА_2 , а тому являється особою, що звільнена від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що інспектор не звернув на це увагу. Тому вважає вказану постанову протиправною та змушений звернутись до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою від 01.02.2023 було відкрито провадження у вказаній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а.с.13).

03.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про заміну неналежного відповідача, за змістом яких представник відповідача Департаменту патрульної поліції звертає увагу, що оскаржувану постанову винесено інспектором поліції Бориспільського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Київської області, у зв`язку з чим належним відповідачем у справі має бути залучено Головне управління Національної поліції в Київській області (а.с.18-20).

Ухвалою суду від 09.03.2023 було замінено неналежного відповідача Департамент патрульної поліції на належного відповідача Головне управління Національної поліції у Київській області, а також зобов`язано відповідачів надати відеозапис з нагрудної відеокамери працівників поліції, які здійснювали розгляд справи про адміністративне правопорушення (а.с.34-36).

У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов повністю підтримує.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань з приводу неявки, а також відзиву на позов та пояснень третьої особи до суду не направили.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлено, що 19 січня 2023 року інспектором ВРПП Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Тул О.В. було прийнято оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія БАБ №432335 (а.с.6).

За змістом постанови: позивач ОСОБА_1 в с.Велика Олександрівка (Бориспільського району) вул.Європейської, вул.Чубинського, керуючи автомобілем ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пп.«а» п 2.4 (п.п. «ґ» п.2.1 ) ПДР України (а.с.6).

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил користування засобами транспорту (частини перша статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Підпунктом «а» п.2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За змістом підпункту «ґ» п.2.1 ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до частини 1 ст.126 КУпАП, Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ №765042 (а.с.10) позивачу ОСОБА_1 встановлена перша група інвалідності з 01.11.2022 року, захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції, довічно.

Відповідно до пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_2 (а.с.9) позивачу ОСОБА_1 призначено пенсії по інвалідності (1 група інвалідності, інвалідність армії).

З долученого фотознімку транспортного засобу ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 з місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.11) встановлено, що на задньому склі є розпізнавальний знак: «водій з інвалідністю».

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.7) власником автомобіля ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 значиться ОСОБА_2 , дата реєстрації 06.12.2017, з якою позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2012, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 06 жовтня 2012 року (а.с.8).

За змістом ч.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивач є особою, яка звільнена від обов`язку від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до вищенаведених вимог підпункту «ґ» п.2.1 ПДР України позивач не мав обов`язку пред`являти працівнику позиції страхового полісу, а лише мати при собі підтвердні документи (посвідчення), які звільняють його від цього обов`язку.

Проте, в силу вимог ч.1ст.126 КУпАП відсутність у водія при собі підтвердних документів, щодо встановлення йому групи інвалідності, та не пред`явлення таких документів для перевірки , не тягне за собою відповідальності за вказаною статтею.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Проте, ці обставини не були враховані інспектором ВРПП Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Тул О.В. та було безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з вимогами ч.3 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог пунктів 1-3 ч.1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП, передбачено обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.126 КУпАП, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №432335 від 19.01.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст.ст. 247, 288, 293 КУпАП, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 9, ч. 3 ст. 286 КАС України, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача слід закрити.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк звернення з адміністративним позовом позивачем не порушено, оскільки останній день на оскарження 29.01.2023 є неробочим днем.

В силу вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати по справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 74-77, 122, 123, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №432335 від 19.01.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Муранова-Лесів