Справа № 737/154/23
Суддя: Кореньков А. А.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 737/154/23
Проваждення № 2-а/737/3/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2023 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коренькова А.А.,

секретаря судового засідання Чередниченка С.О.,

за участі:

представника позивача Глазун Т.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Куликівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора СПД №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області Скрибки Андрія Сергійовича, Головного управління національної поліції в Чернігівській області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

в с т а н о в и в :

13 березня 2023 року до суду звернулась Глазун Тетяна Олександрівна в інтересах ОСОБА_2 із адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову інспектора СПД №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Скрибки А.С. серії БАВ №481949 від 05 лютого 2023 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, 06 березня 2023 року йому стало відомо про складену відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №481949 від 05.02.2023 за ч.1 ст.126 КУпАП. Вказує, що вищевказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у сумі 425 грн. ніби то за те, що він не мав посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів. Посвідчення водія на керування транспортним засобом він мав при собі та має, як про це зазначалося і в самій довідці поліції наданій до суду у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Тому звинувачення його у тому, що він не мав посвідчення водія безпідставні. Звинувачень того, що він не пред`явив посвідчення водія в оскаржуваній постанові не зазначається, вказано лише, що він не мав його при собі, що абсолютно нічим не підтверджується, більше того про які реєстраційні документи зазначено в оскаржуваній постанові незрозуміло, тобто фабула постанови не відповідає диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові наявне закреслення прізвища, що дає підстави вважати, що дана постанова виносилась на особу з прізвищем « ОСОБА_3 », а вже в подальшому в постанові відбулися виправлення. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 року №1376, тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 15.03.2023 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Розгляд справи призначений на 23.03.2023 було відкладено за клопотанням представника відповідача Головного управління національної поліції в Чернігівській області Миткевич Ю.В..

13 квітня 2023 відповідачем ГУНП в Чернігівській області надано відзив відповідно до якого представник відповідача просить у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. Вважає позов необґрунтованим нормами матеріального та процесуального права. Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджений відеозаписом обставин подій від 06.03.2023. На відеозаписі чітко зафіксовано, факт керування, факт пояснення позивача, що він забув документи, а саме посвідчення в іншому транспортному засобі також зафіксовано, що позивачу повідомлено про встановлене правопорушення, розгляд адміністративної справи, складання постанови, та запропоновано ознайомитись з матеріалами, на що ОСОБА_2 відмовився. Зауважує, що відмова від ознайомлення з постановою не є підставою вважати, що позивач не знав про факт порушення чи складання постанови відносно нього. З точки чинного законодавства, при розгляді та оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_2 всі вимоги поліцейським дотримані. Поліцейський Скрибка А.С. здійснюючи розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_2 діяв у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а постанов БАВ №481949 від 05.02.2023 відповідає встановленій формі.

Також, відповідач надав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду посилаючись на пропущення ОСОБА_2 строків на оскарження постанови. В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою 12.03.2023 (відповідно до примітки «Електронного суду»). Одночасно позивач в позовній заяві, а саме на 2 аркуші позовної заяви детально описує обставини як 06.03.2023 дізнався про складену постанову БАВ №481949 від 05.02.2023 відносно нього. Однак, своїми твердженнями в позовній заяві намагається ввести суд в оману та грубо зловживає своїми процесуальними правами. Звертає увагу суду на той факт, що постанова БАВ №481949 від 05.02.2023 була направлена рекомендованим листом на адресу ОСОБА_2 , що підтверджується копією фіскального чеку «Укрпошти» від 07.02.2023 та роздруківкою «Трекінг Укрпошта» про отримання листа з копією постанови. Виходячи з викладеного строк на оскарження постанови до 27.02.2023 включно, тобто прострочений на два тижні. На відеозаписі наданому поліцейським як доказ по справі зафіксовано, що поліцейський повідомив про винесення постанови БАВ №481949 від 05.02.2023 відносно позивача та запропонував ознайомитись, на що ОСОБА_2 відмовився. Враховуючи викладене строк на оскарження постанови почався з моменту як особа дізналась, або могла дізнатись про порушення своїх прав, тобто строк на оскарження постанови до 15.02.2023, в даному випадку прострочений майже на місяць.

26.04.2023 представник позивача надала відповідь на відзив в якому вказує на відсутність доказів, що відповідач направив позивачу саме оскаржувану постанову. Зауважує, що ОСОБА_2 дізнався про складену відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №481949 від 05.02.2023 року за ч.1 ст.126 КУпАП з додатку Дія 06.03.2023. Копію постанови ОСОБА_2 поліцейський не надав, також він не отримував її поштою. Просить суд поновити строк на оскарження постанови.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надавав. Відповідач Головне управління національної поліції в Чернігівській області надав клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника.

В судовому засіданні представник позивача Глазун Т.О. просила позов задовольнити з підстав вказаних в ньому. Зазначила, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки під час її виготовлення поліцейським були порушені вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015. Постанова містить виправлення в прізвищі особи, яка притягнута до відповідальності, містить закреслення прізвища із зазначенням іншого. Вказує, що позивач не отримував постанову ані особисто, ані поштою, поліцейський не оголошував йому зміст постанови.

Відповідач інспектор СПД № 1 ЧРУП Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області Скрибка Андрій Сергійович просив провадження у справі закрити у зв`язку з пропуском позивачем строку на оскарження постанови. Вказує, що постанова в повній мірі відповідає вимогам нормативних документів, під час винесення оскаржуваної постанови він діяв в межах своїх повноважень. Оскільки ОСОБА_2 не надав йому посвідчення водія та реєстраційні документи на його вимогу, в діях ОСОБА_2 були наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_2 особисто було повідомлено про винесену щодо нього постанову за вказаною статтею, копію якої він отримувати відмовився. Крім того постанову позивачу було направлено поштою, з інформації в сервісі відстеження поштових відправлень вбачається, що постанова була отримана позивачем 16.02.2023 року. Разом з тим позов було подано лише 12.03.2023 тобто з порушенням строку на оскарження постанови. Виправлення в постанову були ним внесені в присутності ОСОБА_2 через те, що вірне написання фамілії останнього він дізнався з баз даних вже під час складання постанови, водій документи, які посвідчує його особу, не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані суду докази по справі, проходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 лютого 2023 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 481949, винесену інспектором СПД №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Скрибкою Андрієм Сергійовичем, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.11).

Даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення на водія накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., що передбачено санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З наданої суду копії постанови вбачається, що в тексті постанови маються виправлення фамілії з « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 », а також закреслено « ОСОБА_3 » та вказано « ОСОБА_5 ».

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 року (далі ПДР).

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортними засобами.

Згідно п. 2.4. ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина перша статті 126 КУпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Як встановлено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 78 КАС України).

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, звертаючись до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, позивач в позовній заяві, вказує, що звинувачень в тому, що він не пред`явив посвідчення в оскаржуваній постанові не значено, казано лише те, що він не мав його при собі, що абсолютно нічим не підтверджується.

Разом з тим з відеозапису наданого відповідачем ГУНП в Чернігівській області вбачається, що позивачем посвідчення водія надане не було, відсутність вказаного посвідчення він пояснював тим, що забув його в іншому транспортному засобі. Поліцейським було повідомлено ОСОБА_2 про складення на нього постанови за ч 1 ст. 126 КУпАП, але ОСОБА_2 відмовився від отримання копії даної постанови.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським було дотримані вимоги ст. 279 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженою Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015. Виправлення, які містяться в постанові, не спотворюють її змісту, не викликають сумнівів, що вказану постанову винесено саме на позивача за те, що він керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія, а тому не можуть слугувати достатньою підставою для висновку про незаконність даної постанови.

За таких обставин, твердження позивача щодо неправомірності притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП суперечать фактичним обставинам та розцінюється судом критично як позиція захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Позивач, в обґрунтування поважності пропуску строків на оскарження постанови послався на те, що він зі змістом оскаржуваної постанови дізнався лише із мобільного додатку «Дія», копію постанови він не отримував ані особисто, ані поштою. Враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів направлення позивачу спірної постанови, суд вважає за необхідне поновити строк на її оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, дослідивши та проаналізувавши докази, які надані суду, приймаючи до уваги межі заявлених позивачем позовних вимог та суть спору, суд дійшов до висновку, про порушення позивачем п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, а відтак про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому відповідач обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відтак, спірна постанова є законною, а позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77 - 78, 268 - 272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245 КУпАП,

в и р і ш и в :

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора СПД №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області Скрибки Андрія Сергійовича, Головного управління національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги через Куликівський районний суд Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.А. Кореньков