Справа № 200/7044/21
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

01 травня 2023 року Справа №200/7044/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою, де просить:

визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо нарахування та виплати компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових, винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, нарахованої на суму індексації грошового забезпечення відповідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.08.2021 у справі № 200/7044/21, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, нарахованої на суму індексації грошового забезпечення відповідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.08.2021 у справі № 200/7044/21, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

встановити судовий контроль шляхом зобов`язання відповідача (боржника) - Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подати звіт про виконання судового рішення у справі № 200/7044/21.

Заяву подано на підставі ст.ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд зазначає, що заходи впливу, передбачені ст. 382 та ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України є окремими видами судового контролю, пов`язаного з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.08.2021 у цій справі зобов`язано Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01.01.2016 по 29.04.2017 та з 06.11.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін січня 2008 року, грошове забезпечення з 01.03.2018 по 31.03.2018 із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін березня 2018 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44), та компенсацією втрат доходів громадян відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).

03.02.2022 рішення набрало законної сили, 20.07.2022 видано виконавчий лист на його виконання.

Згідно викладеного позивачем у поданій заяві, що розглядається, 09.08.2022 відповідач виплатив індексацію грошового забезпечення у розмірі 57 135,47 грн. Листом від 12.01.2023 позивач звернувся до відповідача з вимогою виплатити компенсацію втрат доходів громадян. 07.02.2023 відповідач виплатив компенсацією втрат доходів громадян у розмірі 335 490,60 грн. Листом від 08.02.2023 позивач звернувся до відповідача, де зауважив на виплаті компенсації втрат доходів громадян не в повному обсязі, а саме: при розрахунку компенсації втрат доходів громадян відповідач не нарахував компенсації втрат доходів на суму компенсації податку з доходів фізичних осіб, нараховану на індексацію грошового забезпечення; не нарахував і не виплатив компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб на суму компенсації втрат доходів громадян. Листом від 15.03.2023 № 09/02/147 відповідач відмовив позивачу у вищезазначеному перерахунку та доплатах. До поданої до суду заяви позивач також додав копії наведених листів.

До суду із вказаною вище заявою позивач звернуся 20.04.2023, тобто із пропуском визначеного ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України 10-денного, що обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Доказів зворотного позивач суду не надав.

Крім цього, в порушення цієї статті позивачем також не наведено інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформацію про хід виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Зважаючи на невідповідність поданої позивачем до суду заяви вимогам ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе повернути її позивачу в частині визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.

При розгляді вимог позивача про встановлення судового контролю, що врегульовано ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційній нормі про обов`язковість судового рішення кореспондують положення норми статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми слідує, що процесуальні дії із встановлення контролю за виконанням рішення суду є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на зміст поданої позивачем до суду заяви та зміст наданих позивачем листів до відповідача, позивач вважає рішення у справі невиконаним через невиплату йому компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, передбаченої Порядком № 44, на суму компенсації втрат доходів громадян, передбаченої Законом № 2050-ІІІ і Порядком № 159.

При цьому, виходячи зі змісту Порядку № 44, передбачена ним грошова компенсація виплачується для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Тобто, компенсація для відшкодування утриманих сум податку - є окремою виплатою, що здійснюється на умовах Порядку № 44.

Водночас, у межах цієї справи розглядалось питання виплати позивачу із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб безпосередньо сум індексації грошового забезпечення. Так, за висновками суду, викладеними у мотивувальній частині рішення, виплату позивачу індексації має бути здійснено із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.

Висновків щодо того, чи має виплачуватись компенсація втрати доходів громадян, передбачена Законом № 2050-ІІІ і Порядком № 159 із одночасною компенсацією утриманих з неї сум податку відповідно до Порядку № 44, рішення суду у цій справі не містить, це питання не досліджувалось під час її розгляду, воно не було спірним, позивач не заявляв відповідних позовних вимог.

При вирішенні питання того, чи є виконаним рішення у справі, та, у протилежному випадку, чи є підстави для встановлення судового контролю за його виконанням, суд не торкається питань, які не були предметом судового розгляду, оскільки при цьому суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, змінювати його суть та вимагати виконання непередбаченого рішенням.

Таким чином, зважаючи, що подана позивачем заява в частині встановлення судового контролю вмотивована виключно незгодою із невиплатою компенсації сум податку, передбаченої Порядком № 44, на суму компенсації втрат доходів громадян, передбаченої Законом № 2050-ІІІ і Порядком № 159, при тому, що сплата компенсації сум податку та таку виплату не була предметом розгляду у цій справі, а інших підстав для встановлення судового контролю позивач не наводить, суд дійшов висновку про необхідність відмови у встановленні судового контролю.

З огляду на наведене та керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 295, 297, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути заяву ОСОБА_1 в частині визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - Донецьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення суду від 13.08.2021 у справі № 200/7044/21.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 13.08.2021 у справі № 200/7044/21, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Михайлик А.С.