Справа № 348/292/23
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/292/23

03 травня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, поліцейського СРПП Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Кіселюка Івана Васильовича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, поліцейського СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Кіселюка І.В., про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 228218 від 02.02.2023, складеною поліцейським СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Кіселюком І.В., його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за те, що він 02.02.2023 о 23 год. 40 хв. в с. Яблуниця по вул. Героїв Майдану, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprint», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби з непрацюючою підсвіткою заднього номерного знаку, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України, та на нього накладено штраф в розмірі 1190,00 грн.

З постановою він не погоджується, вважає дану постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Так, 02.02.2023 приблизно о 23.40 год. він на технічно справному транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , їхав по вул. Героїв Майдану в с. Яблуниця.

Несподівано його зупинив поліцейський, який назвався поліцейським СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, старшим сержантом поліції Кіселюком І.В., та повідомив, що у його транспортному засобі неосвітлений задній номерний знак, і він не розпізнається на відстані 20 м., чим порушено вимоги п. 2.9 «В» ПДР України.

Він зазначив поліцейському, що перед виїздом перевіряв технічний стан транспортного засобу і все було справним, а зазначена несправність виникла в процесі керування ним. Тобто умислу на порушення п.2.9 «В» ПДР України у нього не було.

Про цьому він запевнив поліцейського, що на найближчій СТО усуне виявлену несправність, однак поліцейський на його запевнення не відреагував, жодних доказів йому не пред`явив, та виніс постанову серії ВАД № 228218 від 02.02.2023 про накладення відносно нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у виді штрафу в сумі 1190,00 грн.

Зазначає, що у порушення вимог, викладених у Розділі III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи про адміністративне правопорушення взагалі не відбувався, передбачених статтею 268 КУпАП прав йому ніхто не роз`яснював, жодних доказів не досліджував та не надавав їм оцінки.

Також у порушення приписів ч. 3 ст. 283 КУпАП відповідачем не виконано імперативний обов`язок щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тому такий запис згідно з вимогами ст.74 КАС України не може вважатися допустимим доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Крім того, у порушення роз`яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, в оскаржуваній постанові взагалі не наведено доказів, на підставі яких відповідач дійшов висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Зазначене дає підстави стверджувати, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови відповідач - поліцейський СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Кіселюк І.В. жодних доказів не досліджував.

За таких обставин вважає, що факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, є недоведеним належними та допустимими доказами.

Вважає дії інспектора незаконними, а винесену постанову в справі про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Короткий зміст відзиву на позов:

Від представника відповідача ГУПП в Івано-Франківській області Н.Бичай поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вимоги позивача вважає безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення зазначає, що 02.02.2023 року о 23 год. 40 хв., в ході патрулювання та виконання службових обов`язків поліцейський СРПП Кіселюк І.В. встановив, що водій, транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprint», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням, гр. ОСОБА_1 , що рухався в с. Яблуниця по вул. Героїв Майдану, керував ТЗ в темну пору доби з непрацюючою підсвіткою заднього номерного знаку, чим порушив п. 2.9. «в» ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Після зупинки даного транспортного засобу відповідач підійшов, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та надав зафіксований доказ вчиненого адміністративного правопорушення (фото знімок), а також надав змогу самому переконатись у порушенні ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення (не підсвідчення заднього номерного знаку), та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водієм ТЗ виявився позивач ОСОБА_1 , який на вимогу поліцейського пред`явив всі відповідні документи.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, поліцейський роз`яснив позивачу його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України, заслухав пояснення позивача, з`ясував, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення та позивач винен в його вчиненні та підлягає до адміністративної відповідальності, своєчасно, всебічно, в повному обсязі і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив її в точній відповідності із законом, роз`яснив положення ст.ст. 268, 289 КУпАП та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 228218 від 02.02.2023, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП зміст постанови було оголошено позивачу. Копію постанови позивачу вручено на місці вчинення адміністративного правопорушення, про що свідчить його ж підпис у п. 9 постанови.

У позовній заяві позивач сам визнає факт порушення ним п. 2.9 «В» ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, зазначаючи: «зазначена несправність виникла в процесі керування ним».

Такий чином, позиція позивача є хибною та помилковою, такою щоб уникнути адміністративної відповідальності. На місці події позивач претензій не висловлював.

Незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо відсутності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення зазначає, що відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Виходячи з цього, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача протокол не складався, а була винесена постанова серії БАД № 228218 від 02.02.2023 у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Таким чином, розглядаючи дану справу відповідач з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню, надав докази вчиненого адміністративного правопорушення на місці події, надав змогу самому позивачу пересвідчитись у цьому та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вище вказане вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених в адміністративному позові. В позовній заяві позивач просить суд визнати протиравною та скасувати постанову поліцейського СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Кіселюка І.В. про накладення на нього штрафу в сумі 1190 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Також просить стягнути з відповідача на його користь сплачені судові витрати.

Представник відповідача ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином, поштовим зв`язком та на офіційну електронну адресу. У відзиві на позовну заяві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідач поліцейський СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Кіселюк І.В. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності позивача та відповідачів.

Згідно ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії БАД № 228218 від 02.02.2023, складеної поліцейським СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, старшим сержантом поліції Кіселюком І.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за те, що він 02.02.2023 о 23 год. 40 хв. в с. Яблуниця по вул. Героїв Майдану, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprint», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби з непрацюючою підсвіткою заднього номерного знаку, чим порушив п. 2.9 «в», ПДР України, у зв`язку із чим на нього накладено штраф у розмірі 1190,00 грн. (а.с. 12).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, порушення якої інкриміновано ОСОБА_1 , керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.9 (в) ПДР України передбачено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керував авто, в якому не підсвічувався номерний знак, чим порушив п. 2.9 в) Правил дорожнього руху.

У відзиві, поданому представником відповідача зазначено, що після зупинки транспортного засобу відповідач підійшов, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та надав зафіксований доказ вчиненого адміністративного правопорушення (фотознімок). Однак зазначеного фотознімку представником відповідача до відзиву долучено не було. Відомості про вказаний фотознімок також відсутні в оскаржуваній постанові. Позивач у позовній заяві також зазначає, що поліцейський жодних доказів про вчинення ним правопорушення, йому не надав.

Таким чином, в даному випадку у матеріалах справи відсутні докази керування позивачем транспортним засобом з непідсвіченим номерним знаком.

Відсутніть в матеріалах справи зазначеного зафіксованого доказу (фотознімку) не дає суду дійти однозначного висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

У п 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак у порушення вказаних роз`яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14, в оскаржуваній постанові взагалі не наведено доказів, на підставі яких відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Відповідна графа постанови «До постанови додаються», працівником поліції взагалі не заповнена.

Крім того, у порушення приписів ч. 3 ст. 283 КУпАП, поліцейським у постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У зв`язку з відсутністю в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- або відеозапис, такий запис згідно з вимогами ст. 74 КАС України не може вважатися допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання представника відповідача на те, що у позовній заяві позивач сам визнав факт порушення ним п. 2.9 «в» ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, не може бути визнана судом достатнім доказом вчинення позивачем зазначеного правопорушення, за відсутності інших доказів, зібраних на підтвердження його вини, якими можуть бути, зокрема, пояснення свідків, фото та/або відеофіксація правопорушення, тощо. Крім того з позовної заяви вбачається, що позивач виїздом перевіряв технічний стан транспортного засобу, який був справним, а зазначена несправність виникла в процесі керування ним. Тобто умислу на порушення п. 2.9 «в» ПДР України у нього не було.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відповідачами не доведений, оскільки відповідачами не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім постанови про накладення адміністративного стягнення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідачами не надано суду належних і допустимих доказів, для спростування доказів, наданих позивачем.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За викладених обставин, суд вважає, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не має, а тому його адміністративний позов підлягає до задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 у справі № 21-1410а16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

Таким чином на позивача покладається обов`язок сплати судового збору за подання позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому у разі задоволення позову позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, в тому числі судовий збір, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 536,80 грн.

Таким чином, відповідно до положень ст. 139 КАС України, у зв`зку із задоволенням позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача ГУНП в Івано-Франківській області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Висновки суду:

Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відповідачами не доведений належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги необхідно задовільнити, постанову поліцейського СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківської області Кіселюка І.В. серії БАД № 228218 від 02.02.2023 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1190 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Також необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Івано-Франківській області, як суб`єкта владних повноважень, на користь ОСОБА_1 , 536,80 грн. сплаченого судового збору.

Враховуючи наведене, положення ст. 19 Конституції України, п. 24 Постанови Пленуму ВС України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 9, 245, 251, 258, 268, 280, 283, 284 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72, 75, 76, 77, 132, 134, 139, 143, 241-243, 246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, поліцейського СРПП Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Кіселюка Івана Васильовича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовільнити.

Постанову поліцейського СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківської області Кіселюка І.В. від 02.02.2023 серії БАД № 228218 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1190 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, , як суб`єкта владних повноважень, на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строк, визначений ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, , місцезнаходження: вул. А.Сахарова 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач: Поліцейський СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Кіселюк Іван Васильович, вул. Шевченка 3, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 78405.

Суддя Міськевич О.Я.