Справа № 140/3998/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3998/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач1, ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач2, ГУ ПФУ в Рівненській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язання відповідача1 призначити та виплачувати з 15.12.2022 пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. 15.12.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ Волинської області із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Однак відповідачем2 прийнято рішення від 15.12.2022 №67 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року (не виконується початкова величина зниження пенсійного віку) та у зв`язку неналежним заповненням трудової книжки НОМЕР_1 від 25.09.1990, оскільки в даті народження не зазначено число і місяць народження.

10.01.2023 адвокатом Панасюком І.І. на адресу ГУ ПФУ в Рівненській області було скеровано письмовий адвокатський запит (з додатками) із вимогою переглянути рішення від 15.12.2022 №67. Відповідач2 за результатами розгляду запиту в чергове відмовив у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, однак в даному випадку послався лише на те, що не підтверджується факт постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року (не виконується початкова величина зниження пенсійного віку).

Позивач з таким рішенням не погоджується, оскільки довідка Воєгощанського старостинського округу №7 від 09.12.2022 свідчить про те, що ОСОБА_1 з 15.12.1968 по 23.09.1990 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.

При цьому факт проживання позивача в зоні добровільного відселення у період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року додатково підтверджується також архівною довідкою від 15.02.2023 №8, виданою комунальним закладом вищої освіти «Луцький педагогічний коледж» Волинської обласної ради, згідно з якою студент ОСОБА_1 з 07.07.1986 року по 31.08.1986 року перебувала на канікулах.

Досягнення позивачем пенсійного віку та наявність необхідного страхового стажу для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідачем1 не заперечується.

З огляду на вказані підстави позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.36).

Відповідач1 у відзиві на адміністративний позов (а.с.44-47) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що згідно довідок про місце проживання №1017 від 09.12.2022, виданої Воєгощанським старостинським округом №7 Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради, та довідки №913 від 05.12.2022, виданої Хотешівським старостинським округом Виконавчого комітету Камінь- Каширської міської ради, у період з 15.12.1968 по 29.03.1990 та у період з 30.03.1990 по 07.08.1995 відповідно ОСОБА_1 проживала на територіях, що віднесені до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 у період з 01.09.1984 по 29.06.1988 позивач навчалася у Луцькому педагогічному училищі ім.Ярослава Галана. Тобто, вищевказаний період ОСОБА_1 перебувала на території, яка не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до наданих довідок підтверджено проживання та реєстрація у зоні гарантованого добровільного відселення становить 11 років 2 місяці 2 дні, в тому числі у період з 30.06.1988 по 01.01.1993, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильській АЕС на 5 років.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач1 зазначає, що ОСОБА_1 на даний момент не має права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XII, оскільки не дотримано вимог, передбачених цією статтею (не виконується початкова величина зниження пенсійного віку).

ГУ ПФУ у Волинській області вважає, що відмова ГУ ПФУ в Рівненській області у призначенні пенсії позивачу є правомірною, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач2 правом подати відзив на позов не скористався.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак справу вирішено на підставі наявних у ній матеріалів.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Волинською обласною державною адміністрацією 11.04.1994 (а.с.9).

Позивач 15.12.2022, тобто у віці 54 роки, звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

ГУ ПФУ в Рівненській області 21.12.2022 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії №67. Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років слугувала відсутність необхідного часу роботи/проживання на території гарантованого добровільного відселення (не виконується початкова величина зниження пенсійного віку). При цьому у рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 37 років 11 місяців 17 днів (а.с.22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон України №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), якою визначено, що право на пенсію за віком особи набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Отже, право на застосування положень статті 55 Закону №796-XII щодо виходу на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку мають лише ті особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, і вказана обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. У свою чергу частиною третьою статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

В пункті 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі - Порядок №551), уточняється, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Як зазначено у пункті 11 Порядку №551, посвідчення видаються особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5).

Отже, із системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а.

Як встановлено судом, позивачу 11.04.1994 видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 3 (серія НОМЕР_3 ) (а.с.9).

Відтак, ОСОБА_1 має право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ для осіб, які постійно проживають та постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) відселення та гарантованого добровільного відселення, в тому числі і право на пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Відповідно до довідок Воєгощинського старостинського округу від 09.12.2022 №1017 та Хотешівського старостинського округу (а.с.16, 17) позивач проживала та була зареєстрована на території зони гарантованого добровільного відселення в періоди з 15.12.1968 по 29.03.1990, з 30.03.1990 по 07.08.1995.

Крім того, згідно з довідкою Опорного закладу загальної середньої освіти «Хотешівський ліцей» від 12.12.2022 №1011 позивач працювала на посаді вчителя математики та фізики з 15.08.1988 по 31.08.1999 (а.с.15).

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що в період з 01.09.1984 по 29.06.1988 ОСОБА_2 навчалася в Луцькому педагогічному училищі імені Ярослава Галана на денній формі навчання, про що свідчить архівна довідка зазначеного навчального закладу від 15.02.2023 №8 (а.с.28).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт постійного проживання та постійної роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 30.06.1988 по 31.08.1999, що становить 11 років 2 місяці 2 дні, і дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

При цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки в даному випадку на застосовується, оскільки з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 позивач постійно не проживала в зоні гарантованого добровільного відселення, позаяк навчалась в Луцькому педагогічному училищі імені Ярослава Галана на денній формі навчання.

Доводи позивача про те, що в період з 07.07.1986 по 31.08.1986 вона перебувала на канікулах, суд відхиляє, оскільки зазначеним не підтверджується факт постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення у визначений законодавцем період для застосування початкової величини зниження пенсійного віку, а саме з 26.04.1986 по 31.07.1986.

Крім того, не заслуговують уваги твердження позивача про те, що перед канікулами в період з 26.04.1986 по 07.07.1986 вона перебувала вдома і лише періодично з`являлась до вузу для здачі екзаменів, оскільки такі не підтверджуються належними та допустимими доказами.

З огляду на встановлені обставини справи суд зазначає, що відповідач2, приймаючи рішення від 15.12.2022 №67 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст.55 Закону №796-XII, правомірно встановив відсутність підстав для призначення пенсії у віці 54 роки, оскільки позивач має право на зниження пенсійного віку на 5 років.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , а відтак про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

02 травня 2023 року