Справа № 620/4705/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/4705/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

за участі секретаря - Грищенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 229 КАС України, справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , позивач) 14.04.2023 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 13.03.2023 по ВП №71266902 з примусового виконання виконавчого листа №620/1280/21, виданого 09.02.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом.

Позов мотивовано тим, що відповідачем необґрунтовано винесено спірні постанови, оскільки позивачем виконано рішення суду по справі №620/1280/21 добровільно.

Ухвалою судді від 25.04.2023 поновлено позивачеві строк на звернення до суду з позовом, відстрочено в/ч НОМЕР_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, з огляду на те, що виконавчий документ відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження», підстав для його повернення стягувачу не було. Крім того, 26.04.2023 виконавче провадження було закрито у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Розгляд справи просить проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

Встановлено, що на підставі заяви стягувача від 10.03.2023 відповідачем відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 №620/1280/21 про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.09.2020 по 09.10.2020 (строк пред`явлення до виконання до 21.10.2024), про що винесено постанову від 13.03.2023 ВП №71266902. Пунктом 3 вказаної постанови передбачено стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн. (а.с. 49-51).

Також відповідачем 13.03.2023 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою для боржника визначено загальну суму 258,36 грн. (а.с. 23-25).

Постанови отримані позивачем 22.03.2023, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження (а.с. 20).

Вважаючи вказані постанови протиправними, в/ч НОМЕР_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Статтею 4 Закону №1404-VIII установлено виключний перелік вимог до виконавчого документу.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).

Статтею 12 Закону №1404-VIII установлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї за відомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Аналізуючи наведені процесуальні вимоги Закону №1404-VIII, суд зазначає, що підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ, який відповідає вимогам статті 4 та строк пред`явлення якого для примусового виконання не сплинув. При цьому, Законом №1404-VIII на виконавця не покладено обов`язку перевіряти стан виконання боржником, зокрема, рішення суду, на підставі якого видано такий виконавчий документ.

З огляду на викладене, суд вважає, що спірну постанову про відкриття виконавчого провадження 13.03.2023 у ВП №71266902 винесено з дотриманням норм Закону №1404-VIII, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з позивача виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються, зокрема з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Статтею 27 Закону №1404-VІІІ надано визначення поняттю «виконавчий збір» та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно зі частиною першою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, пунктом 8 розділу ІІІ якої встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Відтак, наведені приписи свідчать про те, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

При цьому, в розумінні положень Закону №1404-VIII примусове виконання виконавчого документу розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Наведена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.04.2020 по справі № 480/3452/19, у якій крім іншого зазначено, що стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 по справі №360/3324/19 та від 23.12.2020 по справі №620/334/20.

Посилання позивача на те, що державним виконавцем не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення, суд вважає безпідставними, оскільки положеннями статті 27 Закону №1404-VIII прямо передбачений обов`язок виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому, частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких виконавчий збір не стягується.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки у позивача відсутні підстави для звільнення від сплати виконавчого збору, встановлені частиною п`ятою 27 Закону №1404-VIII, постанови про стягнення з в/ч НОМЕР_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження від 13.03.2023 у ВП №71266902 є такими, що винесені з дотриманням вимог Закону №1404-VIII, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

У свою чергу, частиною дев`ятою статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом, на підставі наданих позивачем до відповідача документів, 26.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71266902 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 52-54).

Докази винесення виконавцем постанови про стягнення з в/ч НОМЕР_1 виконавчого збору після закриття виконавчого провадження відсутні.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги наведені вище висновки, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Ухвалою суду від 25.04.2023 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи наведене та те, що в/ч НОМЕР_1 у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на спеціальний рахунок Державного бюджету судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Військовій частині НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на спеціальний рахунок Державного бюджету (р/р UA4025739, отримувач: ГУК у Черніг.обл/тг мЧернігів/22030101, код отримувача: 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), найменування ККДБ: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), відомча ознака: «84» Окружні адміністративні суди) судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотри) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, просп. Миру, буд. 43, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна