Справа № 280/6929/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Справа № 280/6929/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (пров. Тихий, буд. 7, м. Запоріжжя, 69063) та Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 1, ЗОТЦК та СП) та до Міністерства оборони України (далі відповідач 2, МОУ), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії та рішення відповідача 1;

зобов`язати відповідача 2 призначити та виплачувати позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності у розмірі 120-кратного мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, тобто для 1 групи інвалідності 297720,00 грн. (120-кратний прожитковий мінімум).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся до ЗОТЦК та СП із заявою про направлення його документів до комісії МОУ з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням I групи інвалідності, з урахуванням вже виплачених сум. Проте відповідач 1 безпідставно повернув документи позивача. Вказує на протиправність таких дій відповідача 1, оскільки вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зазначеному вище розмірі. Просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою від 12.12.2022 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

28.02.2023 від відповідача 2 надійшов відзив в якому зазначено, що заява ОСОБА_1 на розгляд комісії відповідачем 1 не направлялась, тому рішення про відмову в призначенні грошової допомоги уповноваженим на це органом не приймалось. В зв`язку з чим, відсутні законні підстави зобов`язувати МОУ вчиняти дії, які Міністерство не відмовлялось вчиняти. Таким чином вважає позовні вимоги до МОУ необґрунтованими, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

09.03.2023 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивача звільнено у запас у 2000 році, а групу інвалідності первинно встановлено у 2018 році, а І група інвалідності встановлена уже в 2022 році, отже пройшло більше трьох місяців з моменту звільнення з військової служби, що означає, що позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги. Оскільки направленню документів на розгляд відповідної комісії МОУ повинен передувати висновок обласного ТЦК та СП про наявність права на одержання одноразової грошової допомоги і такий висновок ЗОТЦК та СП не міг зробити, документи ОСОБА_1 не були направлені на розгляд зазначеної комісії. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що 15.05.2000 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

27.04.2000 видано свідоцтво про хворобу №565 військово-лікарською комісією, захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, виключено із воїнського обліку.

13.03.2018, під час первинного огляду органами МСЕК, визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0702943 від 13.03.2018.

28.03.2019, під час повторного огляду органами МСЕК, визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 АБ №065007 від 28.03.2019.

08.04.2021, під час повторного огляду органами МСЕК, визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ №845129 від 08.04.2021.

19.05.2022, під час повторного огляду органами МСЕК, визнано особою з інвалідністю І групи «Б» (безстроково) внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААВ №627214 від 19.05.2022.

08.09.2022 позивач звернувся до ЗОТЦК та СП із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Листом від 19.09.2022 за №1657/с відповідач 1 повідомив позивача, що оскільки заявник звернувся із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 08.09.2022, а первинна інвалідність йому встановлена 13.03.2018, підстав для направлення документів на комісію щодо виплати одноразової грошової допомоги немає.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача 1, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) закріплено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (Офіційний вісник України, 2008 року, №39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284 (Офіційний вісник України, 2007 року, № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року №1331 (Офіційний вісник України, 2007 року, №89, ст. 3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Поряду №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

На день звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діяв Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975), а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Згідно з пунктом 12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, Порядком №975 встановлено вичерпний перелік дій, що має вчинити відповідач 1 після надходження документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги - це подання висновку розпорядникові бюджетних коштів щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, подані позивачем, для прийняття розпорядником бюджетних коштів рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

ЗОТЦК та СП не наділений повноваженнями щодо прийняття рішень стосовно призначення одноразової грошової допомоги, а дії з повернення документів не можуть розцінюватись як рішення.

Таким чином, оскільки питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги МОУ фактично розглянуто не було, суд дійшов висновку, що для захисту прав позивача, необхідно зобов`язати ЗОТЦК та СП направити документи позивача на розгляд до МОУ.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року у справі №806/986/16, від 03 квітня 2018 року у справі №750/5581/17, від 12 листопада 2018 року у справі №727/715/17, від 15 квітня 2019 року у справі №760/20801/16-а від 05 грудня 2019 року у справі №712/8875/17, від 29 червня 2022 року у справі №826/6868/18 та інших.

Відповідно до 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд зауважує, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. При цьому, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 14.09.2020 (справа №560/2120/20), від 19.08.2021 (справа №420/3284/20), від 17.09.2021 (справа №580/1285/20) та інших.

В даному випадку комісією МОУ ще не розглядало питання щодо призначення позивачу грошової допомоги та не приймалось жодного рішення з цього приводу, а тому вимога про зобов`язання відповідача 2 призначити та виплачувати позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності у розмірі 120-кратного мінімуму для працездатних осіб є передчасною та не підлягає задоволенню.

Щодо інших посилань сторін, то суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Також у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з тим, що позивач, в силу вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю І групи, питання щодо розподілу судового збору судом не вирішувалось.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (пров. Тихий, буд. 7, м. Запоріжжя, 69063) та Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не направлення висновку та документів ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направити висновок та документи ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, для вирішення питання щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03 травня 2023 року.

Суддя Р.В. Кисіль