Справа № 160/12396/21
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-
23.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету щодо неналежного забезпечення визначення розміру, нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відносно ОСОБА_1 .
- стягнути солідарно з Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету на користь ОСОБА_1 , недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік в сумі 7354 гривні 00 копійок.
- стягнути солідарно з Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в сумі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає протиправною виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, в розмірі 1491 грн., оскільки розмір такої допомоги має складати відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» 5 мінімальних пенсій за віком.
Із посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 у справі № 10-рп/2008, від 27.02.2020 у справі № 3-р/2020, позивач просив позов задовольнити.
27.07.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
03.08.2021 року від представника позивача надійшли клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке обґрунтовано посиланням на практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного Суду.
Крім того, представником позивача було подано клопотання про призначення психологічної експертизи, проведення якої доручити Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.
05.08.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у порядку загального позовного провадження - відмовлено та встановлено сторонам строк у 5 днів з моменту отримання ухвали, для погодження експертної установи для призначення психологічної експертизи та/або надання пояснень.
16.08.2021 року та 17.08.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про заміну експертної установи з Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТНО-ДОСЛІДНА СЛУЖБА УКРАЇНИ».
17.08.2021 року від Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради надійшли пояснення по справі, відповідно до яких відповідач заперечує щодо проведення експертизи, оскільки не є необхідним застосування необхідних знань з указаного питання, у разі подання позивачем належних доказів, суд може без застосування спеціальних знань дійти висновку про наявність або відсутність факту заподіяння моральної шкоди оскаржуваними рішеннями відповідачів.
20.08.2021 року від відповідача - Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає що є неналежним відповідачем у справі, посилаючись на наступне. Відповідно до п.3.8 статуту Закладу, який затверджено рішенням Дніпропетровської обласної ради від 16.08.2019 року №492-17/VІІ (зі змінами) «Заклад не несе відповідальності за зобов`язаннями держави та органу управління майном». Згідно ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення є Міністерство соціальної політики України. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет. Постанова КМУ №325 від 08.04.2021 року, якою встановлено розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій за 2021 рік, не визнана неконституційною та є чинною. З огляду на зазначене, заклад протиправних дій або бездіяльності, які порушили права, свободи ті інтереси позивача не допускав.
26.08.2021 року від відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради надійшов відзив на позов, відповідно до якого вказано, що відповідачем не заподіяно моральну шкоду позивачу, також, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що належним відповідачем у даній справі є Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради».
31.08.2021 року засобами електронного зв`язку від позивача надійшла судова практика з питання призначення психологічної експертизи.
01.09.2021 року від відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради надійшла заява, в якій відповідач просив клопотання позивача про заміну експертної установи та проведення експертизи розглядати на розсуд суду та зазначено, що належним відповідачем у даній справі є Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради».
07.09.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, зокрема, ухвалено:
- клопотання ОСОБА_1 про призначення психологічної експертизи - задовольнити;
- доручити проведення психологічної експертизи експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТНО-ДОСЛІДНА СЛУЖБА УКРАЇНИ»;
- на вирішення експертів поставити наступне питання: «Якщо позивачу завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?»;
- 14.09.2021 року відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, залучити до участі у справі в якості співвідповідача на боці відповідача - Національну соціальну сервісну службу України, замінити у справі неналежного відповідача Міністерство соціальної політики України на статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, справу просив розглянути за його відсутності;
- 03.02.2022 року - відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності.
Вказану справу було передано на розгляд судді - 10.01.2022 року.
12.01.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі, з 12.01.2022 року, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено строк вчинення процесуальних дій до 24.01.2022 року.
13.01.2022 року та 17.01.2022 року від представника позивача повторно надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке обґрунтовано посиланням на практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного Суду. Також, представником позивача було подано клопотання про зміну позовних вимог змінивши пункт 3 змісту позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі, який буде визначено результатами відповідної психологічної експертизи. Крім того, у вказаному клопотанні позивач, також, просив призначити по даній справі психологічну експертизу, проведення якої доручити Товариству з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО ДОСЛІДНА ЛАБОРАТОРІЯ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ» та поставити експерту наступне питання: якщо позивачу завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?.
19.01.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, зокрема, ухвалено:
- у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовити;
- прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог.
- клопотання ОСОБА_1 про призначення психологічної експертизи - задовольнити;
- на вирішення експертів поставити наступне питання: «Якщо позивачу завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?»;
01.02.2022 року на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО ДОСЛІДНА ЛАБОРАТОРІЯ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ» про надання додаткових матеріалів, а саме, письмових пояснень близьких осіб (родичів, колег, друзів) про психологічні зміни у ОСОБА_1 (емоційні, соціальні тощо) після виникнення проблемної ситуації, яка досліджується судом.
10.02.2022 року засобами електронного зв`язку та 17.02.2022 року засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи, зокрема, доказів направлення письмових пояснень близьких осіб про психологічні зміни у ОСОБА_1 , на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО ДОСЛІДНА ЛАБОРАТОРІЯ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ" - ІНФОРМАЦІЯ_1.
14.03.2022 року на поштову адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду повторно надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО ДОСЛІДНА ЛАБОРАТОРІЯ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ" від 31.02.2022 року вих..№102/22 про надання додаткових матеріалів, а саме, письмових пояснень близьких осіб (родичів, колег, друзів) про психологічні зміни у ОСОБА_1 (емоційні, соціальні тощо) після виникнення проблемної ситуації, яка досліджується судом.
23.03.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО ДОСЛІДНА ЛАБОРАТОРІЯ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ" від 31.02.2022 року вих..№102/22 про надання додаткових матеріалів, а саме, письмових пояснень близьких осіб (родичів, колег, друзів) про психологічні зміни у ОСОБА_1 (емоційні, соціальні тощо) після виникнення проблемної ситуації, яка досліджується судом - повернуто заявнику без розгляду, оскільки до надходження на поштову адресу суду клопотання експертної установи про надання пояснень, представником позивача надано суду докази направлення запитуваних пояснень вказаній установі, підстави для їх витребування відсутні.
07.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
10.04.2023 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження разом з доказами оплати проведеної експертизи.
Також, представником позивача подано заяву про зміну позовних вимог, в якій просить змінити пункт 3 (стягнення моральної шкоди) змісту позовних вимог на розмір, визначений результатом відповідної психологічної експертизи.
12.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду:
- заяву ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження повернуто без прийняття до розгляду;
26.04.2023 року, засобами поштового зв`язку, від представника позивача надійшли документи, ідентичні тим, які надійшли на електронну адресу суду 10.04.2023 року.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини.
Позивачу 01.03.2018 року видано посвідчення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Згідно листа Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради від 06.07.2021 року позивачу виплачено разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік в розмірі 1491 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги за 2021 рік, яка виплачується щорічно до 05 травня учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі по тексту - Закон України № 3551-XII)
Відповідно до статті 12 частини 5 Закону України № 3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) статтю 12 частину 5 Закону України № 3551-XII викладено у такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року.

У подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року, № 112 від 19 лютого 2020 року, № 325 від 08 квітня 2021 року.

Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України № 325 від 08 квітня 2021 року визначено розмір виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій на 2021 рік - 1491 грн.

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Обмежуючи у постанові № 325 від 08 квітня 2021 року розмір грошової допомоги до 5 травня у 2021 році всупереч правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020, Кабінет Міністрів України зумовив ситуацію, в якій розпорядники бюджетних коштів, виконуючи вимоги постанови № 112 від 19 лютого 2020 року, № 325 від 08 квітня 2021 року, діяли з порушенням прав осіб, на яких поширюються дія норм Закону №3551-XII. Однак виконання розпорядником бюджетних коштів вимог постанови № 112 від 19 лютого 2020 року, № 325 від 08 квітня 2021 року не звільняє його від відповідальності за порушення прав позивача на належний соціальний захист відповідно до вимог Закону №3551-XII.

Проігнорувавши вищевказані правові висновки Конституційного Суду України та Верховного Суду, відповідач застосував до спірних правовідносин приписи постанови № 112 від 19 лютого 2020 року, № 325 від 08 квітня 2021 року, чим допустив протиправну бездіяльність, не застосувавши норми Закону №3551-XII.

Таким чином, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до статті 28 частини 1 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Поряд із цим, статтею 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, а статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2021 у розмірі 1769 гривень.

Розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2021 році становить 8845 грн. (1769 грн. х 5), фактично позивачу виплачено 1491 грн.

Аналогічні за змістом висновки щодо необхідності застосування при визначені розміру одноразової грошової допомоги до 5-го травня саме положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відображені в рішенні Верховного Суду від 29.09.2020 за наслідками розгляду зразкової справи №440/2722/20, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021.

Статус позивача (учасник бойових дій чи особа з інвалідністю внаслідок війни) не є визначальним для вирішення спору та не свідчить про наявність значних розбіжностей у фактичних обставинах справ, що унеможливлювали б урахування висновків Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 440/2722/20, у ході розгляду цієї справи.

З огляду на вказане, враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 440/2722/20, оскільки разову грошову допомогу позивачу нараховано у розмірі меншому ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суд робить висновок про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Щодо суб`єкта владних повноважень, яким має бути здійснена виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року, суд зазначає наступне.

Визначений на 2021 рік Кабінетом Міністрів України порядок передбачає, що бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між місцевими органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що перераховують кошти за місцем отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання, або на поточні рахунки уповноваженого банку (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у розмірах згідно з додатком до цього Порядку.

Таким чином, виплата допомоги здійснюється: районними органами соціального захисту населення та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, саме вказані особи уповноважені на виплату допомоги.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.03.2019 року №ОД-65/0/209-19 Про передачу функцій, починаючи з 2019 року функції з нарахування та здійснення соціальних виплат за КПКВК 2501150, передано до Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради».

За таких обставин, безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги у 2021 році здійснює КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради».

В розглянутому спорі, Комунальним закладом «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» проведено виплату позивачу у розмірі 1491 грн.

Таким чином, саме Комунальний заклад "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради є належним відповідачем у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що саме Комунальним закладом «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» допущена протиправна бездіяльність щодо виплати позивачу у 2021 році щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону № 3551-XII, який зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків шляхом виплати у повному розмірі разової грошової допомоги до 5 травня.

З огляду на викладене, із врахуванням правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної ради» щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язання Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної ради» нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України, положення якого застосовні до спірних відносин в аспекті вимог про стягнення моральної шкоди, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Так, згідно із висновком експерта №02/22 від 07.03.2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО ДОСЛІДНА ЛАБОРАТОРІЯ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ» ситуація, яка досліджувалась за провадженням, постала для ОСОБА_1 в певній мірі психотравмуючою: обумовила переживання образи та обурення ставленням держави до учасників бойових дій, призвела до витрачання життєвого часу на її вирішення, тобто спричинила позивачу негативних психологічних переживань. Орієнтовний еквівалент компенсації страждань, заподіяних ОСОБА_1 наслідками дослідженої ситуації, за висновком експерта, може становити 4,5 мінімальні заробітні плати, у випадку встановлення судом протиправності дій/бездіяльності відповідача.

Надаючи оцінку висновку експертизи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено поняття судової експертизи - дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Отже, висновок експерта - це засіб доказування, який формується експертом в результаті проведеного дослідження, заснованого на застосуванні спеціальних знань, на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи і складається у формі та в порядку передбаченому КАС України, Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі частини першої статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Отже, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надаючи оцінку висновку експертизи разом зі встановленими обставинами справи та доводами позивача, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що порушення, допущені відповідачем призвели до моральних страждань позивача, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача завданої йому моральної шкоди.

Визначаючи розмір на відшкодування моральної шкоди суд зважає на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості та визначає до відшкодування моральну шкоду в розмірі 4,5 мінімальних заробітних плат, установлених на час ухвалення даного рішення, що становить 30 150 грн.(6 700 грн.*4,5)

Вимогу щодо відшкодування судових витрат, а саме, витрат на проведення експертизи в розмірі 23000 грн. суд вважає такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями статті 132 КАС України визначено, що витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз, належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Заявлена сума витрат підтверджується рахунком-фактурою від 27.01.2023 року на забезпечення проведення психологічної експертизи №02/22 на суму 23000 грн., копією платіжної інструкції від 24.02.2023 року на забезпечення проведення психологічної експертизи №02/22 на суму 23000 грн. та копією квитанції до платіжної інструкції від 24.02.2023 року на забезпечення проведення психологічної експертизи №02/22 на суму 23000 грн.

На підставі зазначеного, заявлена сума підлягає до стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо комісії за вказану банківську операцію, яка становила 3 грн., суд зазначає, що комісія банку за сплату судового збору, поштові витрати та інфляційні витрати не відносяться до судових витрат, передбачених зазначеним вище переліком, а тому такі витрати не можуть бути предметом відшкодування за наслідками розгляду судової справи, оскільки КАС України не передбачає їх відшкодування.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 07.03.2019 по справі №200/10765/18-а.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом місячного строку з моменту набрання законної сили рішенням суду, слід зазначити наступне.

Так, ч.1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що повноваження адміністративного суду накладати на суб`єкта владних повноважень зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не його обов`язком, реалізація якого можлива у випадку доведення позивачем або встановлення судом під час розгляду справи, що за відсутності такого контролю рішення суду залишиться не виконаним, чи для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Суд зазначає, що обґрунтованих пояснень щодо необхідності покладення на відповідача додаткового обов`язку під час виконання судового рішення позивач у позовній заяві не зазначив. Судом під час розгляду справи обставин, які б вимагали встановлення судового контролю, також не встановлено.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу позову відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат у вказаній частині.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Міністерства соціальної політики України (01601, м.Київ, вул.Еспланадна, буд.8/10, ), Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради (49094, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ), Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради (50086, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Дніпровське шосе, буд.16, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної ради» щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної ради» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 150 грн. (тридцять тисяч сто п`ятдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної ради».

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати експертизи у розмірі 23 000 грн. (двадцять три тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної ради».

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв