Справа № 320/3701/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 травня 2023 року м.Київ № 320/3701/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивачки про визнання протиправними дій, встановлення судового контролю та зобов`язання вчинити певні дії у межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Туркменістану;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Туркменістану та видати їй довідку про реєстрацію громадянином України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі: визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо відмови у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Туркменістану; зобов`язано Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Туркменістану та видати їй довідку про реєстрацію громадянином України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023 апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року залишено без змін.

Відтак рішення суду у цій справі набрало законної сили 11.01.2023.

На виконання рішення суду 26.01.2023 судом видано два виконавчих листа, які фактично отримані позивачкою 01.02.2023.

21.04.2023 від представника позивачки надійшла заява про визнання дій відповідача щодо видачі копії довідки про реєстрацію особи громадянином України на ім`я позивачки протиправними; зобов`язання відповідача вжити заходи щодо усунення порушень п.9 ч.1 ст. 129, 129-1 Конституції України шляхом видачі ОСОБА_1 № 280/2023 від 16.02.2023 року у двох екземплярах з подальшим документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України, та прийнятті ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відповідних рішень; зобов`язання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області подати до Київського окружного адміністративного суду у місячний строк з дня набрання законної сили даною постановою суду звіт про вжиті заходи щодо усунення встановлених порушень.

Вказана заява обґрунтована тим, що для виконання рішення, суду позивачка звернулась до відповідача у 2023 році з метою повторного подання декларації про відмову від громадянства Туркменістану. Відповідач прийняв від Позивача декларацію, та видав їй копію довідки про реєстрацію громадянином України, № 280/2023 від 16.02.2023 року. Коли позивачка, звернулась з копією даної довідки до територіального відділу ДМС за місцем проживання у м. Вишгород, то їй повідомили, що їй мали видати оригінал довідки у 2 екземплярах, а оскільки їй видали лише копію, то вона не може отримати паспорт громадянина України. Позивачка звернулась повторно до відповідача з вимогою виконати рішення суду, та отримати оригінал довідки про реєстрацію громадянином України № 280/2023 від 16.02.2023. Проте, відповіді на своє звернення позивачка не отримала. На адвокатський запит від 06.04.2023 було надано відповідь про дії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про те, що підстави для видачі довідки ОСОБА_1 відсутні, оскільки відповідачем було прийнято рішення про скасування набуття громадянства України. Відтак, на думку представника позивачки, своїми діями відповідач не виконав рішення суду Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року по справі № 320/3701/22, яке набрало законної сили, оскільки так і не видав довідку про реєстрацію особи громадянином України на ім`я ОСОБА_1 та продовжує порушувати законні права Позивача, та ігнорує свої прямі обов`язки щодо документування паспортами громадян України.

Для розгляду даної заяви, судом призначено судове засідання на 27.04.2023.

У призначений для розгляду заяви час, сторони та їхні представники до суду не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання, були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду або розгляд заяви у їх відсутність сторони не звертались, у зв`язку із чим на підставі ч. 9 ст. 205 КАСУ, суд здійснив розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання щодо задоволення заяви позивача, суд зазначає таке.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом випадку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Шмалько проти України від 20 липня 2004 року вказав, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи наведене, виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд зазначає, що у ст. 383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція визначена в постанові Верховного Суду по справі N 520/11829/17 від 27 листопада 2018 року.

Порядок прийняття до громадянства України врегульовано статтею 9 Закону №2235-ІІІ.

Так, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Умовами прийняття до громадянства України є: 1) визнання і дотримання Конституції України та законів України; 2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Суд також враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2235-ІІІ іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особа, яка набула громадянство України, зобов`язана протягом двох років подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав або, у випадку неможливості надання такого документу з незалежних від них причин, декларацію про відмову від іноземного громадянства. При цьому, до незалежних причин законодавцем віднесено, зокрема, якщо вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м. Артемівськ Донецької області, має попереднє громадянство Туркменістану.

З 2012 року іммігрувала до України, проживала в АР Крим на підставі посвідки на постійне проживання.

Після окупації АР Крим Російською Федерацією ОСОБА_1 переїхала до м. Вишгород, Київської області.

У 2018 року звернулась до Міграційної служби України з заявою про набуття громадянства України.

23.11.2019 Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України", на підставі чого позивачу видано тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_2 .

У зв`язку із ухваленим відповідачем рішенням про оформлення набуття громадянства України, позивачем подано до відповідача зобов`язання припинити громадянство Туркменістану протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати до відповідача документ про припинення громадянства Туркменістану, або ж у разі неотримання з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства Туркменістану - подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави та повернути національний паспорт громадянина Туркменістану до уповноваженого органу цієї держави.

21 жовтня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства Туркменістану та видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України для оформлення паспорта громадянина України з мотивуванням про наявність в неї вказаної причини (вартість виходу з громадянства Туркменістану перевищує половину мінімальної заробітної плати на день прийняття рішення) разом з декларацією про відмову від іноземного громадянства Туркменістану.

Проте, відповідач своїм листом П-7456/6/8010-21/8010.4.2/8114-21 від 17.11.2021 повідомив, що позивачці відмовлено в прийнятті декларації про відмову від громадянства Туркменістану.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року по справі № 320/3701/22, позов Позивача було задоволено, визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо відмови у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Туркменістану. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Туркменістану та видати їй довідку про реєстрацію громадянином України.

У своєму рішенні суд дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачці у прийнятті декларації про відмову від громадянства Туркменістану, та визначено, що у даному випадку належним способом захисту позивачки буде зобов`язання відповідача прийняти у позивачки декларацію про відмову від громадянства Туркменістану та видати їй довідку про реєстрацію громадянином України.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року по справі № 320/3701/22 було залишене без змін, поставною Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2023 року.

Для виконання рішення, суду позивачка звернулась до відповідача у 2023 році з метою повторного подання декларації про відмову від громадянства Туркменістану.

Відповідач прийняв від позивачки декларацію, та видав їй копію довідки про реєстрацію громадянином України, № 280/2023 від 16.02.2023.

Проте, коли позивачка звернулась з копією даної довідки до територіального відділу ДМС за місцем проживання у м. Вишгород, то їй повідомили, що їй мали видати оригінал довідки у 2 екземплярах, а оскільки їй видали лише копію, то вона не може отримати паспорт громадянина України.

Позивач звернулась повторно до відповідача з вимогою виконати рішення суду, та отримати оригінал довідки про реєстрацію громадянином України № 280/2023 від 16.02.2023.

Однак, відповідач відмовився видавати довідку про реєстрацію громадянином України №280/2023 від 16.02.2023 року, у копії якої зазначено, що ОСОБА_1 є громадянином України з 23.10.2019.

Відповідно до п. 117 Указу Президента України Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" У разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України.

Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

В у пункті 119 вищевказаного Указу президента також вказано, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином відповідачем було порушено п. 117 Указу Президента України Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України".

В свою чергу пунктом 35 постанови КМУ № 302 від 25 березня 2015 р. визначено, що заявник для оформлення паспорта подає довідку про реєстрацію особи громадянином України.

Таким чином, законодавством чітко визначено що органи міграційної служби видають довідку, а на підставі такої довідки видаються паспорт.

Можливість видачі копії довідки чинним законодавством не передбачена.

Відтак, на даний момент ОСОБА_1 виконала всі обов`язки передбачені ст. 8 Закону України "Про громадянство України", подала декларацію про відмову від громадянства Туркменістану, а ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняло таку декларацію, а також повернула паспорти Туркменістану до уповноважених органів цієї держави.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для видачі копії довідки, відмови у документуванні ОСОБА_1 паспортом громадянина України та прийняття відповідних рішень для цього.

Тобто, своїми діями, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, замість того, щоб унормувати статус ОСОБА_1 та привести його у відповідності до виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року по справі № 320/3701/22, вчиняє нові протиправні дії, якими порушує права позивачки.

Отже, зазначене свідчить про невиконання відповідачем рішення суду від 07.09.2022 по справі №320/3701/22, а отже вимоги представника позивачки викладені у заяві, поданій в порядку ст. 383 КАС України, є такими, що підлягають задоволенню.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), N 2132/02, п. п. 24-27, від 13.06.2006, п. п. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" N 11944/05 від 12.05.2011).

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19.02.2009).

Так, статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено положення ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 370 КАС України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме: не виконано судове рішення, яке набрало законної сили.

Також, підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду поданого суб`єктом владних повноважень звіту про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення. Розмір штрафу становить від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інститут судового контролю полягає у здійсненні судом саме контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

У заяві про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення представник позивачки зазначив, що рішення суду набрало законної сили, проте не виконане відповідачем.

Приймаючи до уваги зобов`язальний характер ухваленого судом рішення у даній справі та твердження позивача про те, що рішенням суду зобов`язано Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) декларацію про відмову від громадянства Туркменістану та видати їй довідку про реєстрацію громадянином України, - не виконане, суд вважає за необхідне зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області подати у 30-денний строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб`єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об`єктивних обставин.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 382 КАС, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що заява представника позивачки про визнання протиправними дій відповідача, зобов`язання вчинити певні дії та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 243, 248, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника позивачки задовольнити.

Визнати протиправним дії щодо видачі копії довідки про реєстрацію особи громадянином України на ім`я ОСОБА_1 № 280/2023 від 16.02.2023.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області вжити заходи щодо усунення порушень п. 9 ч. 1 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України шляхом видачі оригіналу довідки про реєстрацію особи громадянином України на ім`я ОСОБА_1 № 280/2023 від 16.02.2023 у двох екземплярах з подальшим документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України, та прийнятті Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області відповідних рішень.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області подати до Київського окружного адміністративного суду у місячний строк з дня набрання законної сили даною ухвалою суду звіт про вжиті заходи щодо усунення встановлених порушень.

Копію ухвали надіслати учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Лисенко В.І.