Справа № 308/2243/23
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2243/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судових засідань Боті О.І.,

за участі представника позивача Рутковського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Пацкана Олександра Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

13.02.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рутковський С.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів Управління патрульної поліції в Закарпатській області, інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Пацкана Олександра Вікторовича, в якому просить визнати скасувати постанову серії ЕАС №6518423 від 08.02.2023.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з оскаржуваної постанови він не згідний, вважає її незаконною, оскільки інспектор, почавши розгляд справи, не надав доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, при цьому повідомив поліцейському, що не порушував ПДР України, однак той проігнорував його твердження й за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАп, в його діях постановив оскаржувану постанову. Вказує, що розгляд справи відбувся на місці зупинки т/з з порушенням процедури розгляду такої.

У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 10.03.2023 ОСОБА_2 подав відзив, в якому заперечив щодо доводів позивача, зазначивши серед іншого, що працівником поліції після зупинки т/з позивачу було пояснено суть правопорушення, причини та підставу зупинки та перевірки документів, просив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, однак водій відмовився пред`явити для перевірки посвідчення водія, порушивши п. 2,1 а ПДР України, а відтак в його діях був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, й після роз`ясненню водію його прав, врахування його усних доводів, інспектором було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів.

Суд, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши позицію сторін, приходить до наступного висновку.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6518423 від 08.02.2023 з`ясовано, що 08.02.2023 о 18 год. 31 хв. в м. Ужгороді на вул. Баб`яка, 65 водій автомобіля Ауді днз НОМЕР_1 ОСОБА_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України.

За вчинення означеного ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП й застосовано до нього стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема ч. 1 ст. 126 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (п. 3 ч. 1).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» регламентовано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до п. 2.4 а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1 ПДР України регламентовано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі серед іншого посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (пункт а).

Стаття 16 ЗУ «Про дорожній рух» встановлює обов`язок водія серед іншого мати при собі посвідчення водія (абзац 2 ч. 2), а також виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, зокрема у випадку подання сигналу про зупинку т/з зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху (пункт а), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії (пункт б) тощо.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

За інформацією, наявною в облікових базах даних НАІС МВС України МВС України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія на право керування т/з відповідними категоріями серії НОМЕР_2 від 30.07.2013.

При цьому з АСДС "Д-3" видно, що за протоколом поліції серії ААБ №068596 від 31.03.2023, запровадженою щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у нього було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 , натомість надано тимчасове посвідчення водія НОМЕР_3 .

З переглянутих судом відеоматеріалів, наданих стороною відповідача, видно, що автомобіль Ауді днз НОМЕР_1 був зупинений екіпажем патрульної поліції із зазначенням водію причини зупинки орієнтування т/з, а саме наявність інформації про ймовірне вчинення водієм адміністративного чи кримінального правопорушення, а також пред`явлено вимогу про надання посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, в тому числі для ідентифікації особи водія, останній відмовив інспектору виконані цієї вимоги, зазначив, що необхідні документи надасть, коли на місці зупинки т/з прибуде його захисник, натомість його особу було встановлено за допомогою ЄДокументу в Дія. Згодом, в тому числі по прибуттю адвоката особи на місце зупинки т/з, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме тимчасове посвідчення, водій поліцейському не пред`явив.

З огляду на вказане, інкриміноване позивачу діяння, а саме не пред`явлення останнім на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії на право керування т/з, знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, зокрема вчинення означеного порушення ПДР зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського, відеозапис з якого досліджено судом й описано вище.

Відтак поліцейський постановляючи оскаржувану постанову діяв правомірно, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з дотриманням вимог, регламентованих главою 22 КУпАП, тобто процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення була дотримана інспектором.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, залишивши оскаржувану постанову без змін.

Відповідно до 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Пацкана Олександра Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягненняпо справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6518423 від 08.02.2023 за ч. 1 ст. 126 КУПАП, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов