Справа № 160/1658/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/1658/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 ( суддя першої інстанції Лозицька І.О.) в адміністративній справі №160/1658/23 за позовом ОСОБА_1 до Царичанського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Царичанського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по особливому складу) від 05.05.2022 року № 141 в частині призначення на посаду ОСОБА_1 на посаду старшого стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2022 року № 130 про призначення ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та початок виконання обов`язків;

визнати протиправними та скасувати накази Царичанськото об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які стосуються ОСОБА_1 ;

зобов`язати Царичанський об`єднаний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виключити ОСОБА_1 зі складів особового складу.

Крім того, разом з позовною заявою представник позивача надав суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Царичанського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії повернуто.

Не погоджуючись із означеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що окружним адміністративним судом порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви у даній справі є помилковим. Скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що позивачем була подана заява про поновлення строку звернення до суду.

В силу приписів частини 2 статті 312 КАС України розгляд справи здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено апеляційний судом, що позивачем оскаржуються, зокрема, наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по особливому складу) від 05.05.2022 року № 141 в частині призначення на посаду ОСОБА_1 на посаду старшого стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , а також наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2022 року № 130 про призначення позивача до Військової частини НОМЕР_1 та початок виконання обов`язків.

Враховуючи те, що предметом оскарження є наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по особливому складу) від 05.05.2022 року № 141 в частині призначення на посаду ОСОБА_1 на посаду старшого стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , а також наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2022 року № 130 про призначення позивача до Військової частини НОМЕР_1 та початок виконання обов`язків, суд першої інстанції інстанції дійшов правильного висновку про застосування до спірних правовідносин спеціального місячного строку звернення до суду, установленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Перебігу такого строку починається з моменту, коли позивач дізнався про порушення його прав внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення незважаючи на проміжок часу, який минув до моменту фактичної реалізації такого рішення.

Положеннями ч. 1,2 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, зокрема у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Так, відповідно до встановлених у справі обставин підставою для повернення позовної заяви слугував висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку для звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Суд першої інстанції зазначив про відсутність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску установленого процесуальним законом строку звернення до суду у цій категорії спорів.

У свою чергу, оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із:

- тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

У цій справі, ухвалюючи спірне судове рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції поверхнево підійшов до вирішення порушеного позивачем питання про поновлення строку звернення до суду, обмежившись лише загальним висновком про не наведення обставин, які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 звернутись до суду в межах встановленого строку ч. 5 ст. 122 КАС України.

Водночас, такий висновок окружного адміністративного суду не відповідає дійсності.

Дослідження змісту як заяви, наданої до поданого позову, так і апеляційної скарги, доводить, що позивач чітко та послідовно вказав обставини, які, за його позицією, унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такими обставинами позивач вважав введення на всій території України воєнного стану, місцезнаходження заявника в м. Бахмут, Донецька обл., де позивач перебуває по теперішній час захищаючи суверенітет і територіальну цілісність України, а отже знаходиться на відповідній території бойових дій, що перешкоджало у реалізації своєчасного звернення до суду.

При цьому, матеріалами не встановлено, а судом першої інстанції не досліджувалось питання щодо дати отримання позивачем або його представником спірних наказів.

У постанові від 28 листопада 2022 року по справі №140/11951/21 Верховний Суд також вказував, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема:

- територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування;

- місце проживання (місцезнаходження) заявника;

- ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу;

- тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку;

- наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку;

- поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Разом з цим, колегія суддів вказує, що у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 року на всій території Україні введено воєнний стан, дію якого наразі продовжено з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

У разі, якщо особа посилається на такі обставини, у суду виникає обов`язок надати їм належну правову оцінку з наведенням належного мотивування прийнятності чи неприйнятності таких доводів, виходячи з доказів, наданих на їх підтвердження.

Також, судова колегія зауважує, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, суд першої інстанцій не звернув увагу на ту обставини, що позивач є учасником бойових дій та знаходиться м. Бахмут, Донецька обл., а отже вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом під час вирішення питання про поновлення процесуальних строків в ухвалах від 2 червня 2022 року у справі № 757/30991/18-а, від 14 липня 2022 року у справі № 380/10696/21, від 27 липня 2022 року у справі № 380/13558/21, від 27 липня 2022 року у справі № 380/12913/21, від 4 серпня 2022 року у справі № 420/2429/20, від 12 серпня 2022 року у справі № 400/3957/21 та від 21 вересня 2022 у справі № 360/4969/21.

Крім того, за позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у Рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 6-зп від 25 листопада 1997 року Головним обов`язком держави, згідно зі статтею 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).

Вказані обставини у сукупності свідчать, що в даному конкретному випадку, ухвалюючи судове рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції не надав правової оцінки підставам пропуску строку звернення до суду, які позивач навів як поважні.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, передчасно повернув позовну заяву, не оцінивши усі наведені скаржником обставини, з якими позивач пов`язував пропуск строку звернення до суду.

Вказане призвело до того, що фактично клопотання скаржника не було розглянуто, а викладеним в ньому доводам належна оцінка не надана, внаслідок чого було обмежено право позивача доступу до суду.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового, передчасного висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та про наявність підстав для застосування пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За наведеного вище правового регулювання, на переконання суду апеляційної інстанції, ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 в адміністративній справі №160/1658/23 про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, оскільки судом попередньої інстанції порушено норми процесуального права.

Повноваження суду апеляційної скарги за наслідками розгляду апеляційної скарги визначено у приписах статті 312 КАС України.

Так, згідно із частиною 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд до суду першої інстанції.

У відповідності до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вище викладене, у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, відповідно до приписів ч. 3 ст. 312, 320 КАС України, оскаржувана ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 в адміністративній справі №160/1658/23 про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 в адміністративній справі №160/1658/23 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 травня 2023 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва