Справа № 540/7033/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/7033/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд Іванов Е.А. розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 3351/21/22/РРО//ДПС/ТД-ФС від 28.10.2021р. мотивуючи це тим, що фактична перевірка ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній республіки Крим, та м.Севастополя не стосувалась контролю за використанням праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, також вказана перевірки не могла проводитись внаслідок введеного мораторію на даний вид перевірок з підстав визначених п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України.

Та ч.8 ст.265 КЗпП України фактично установлює заборону накладення штрафу, якщо цьому не передувало здійснення заходу державного нагляду(контролю) з єдиним виключенням накладення штрафу без здійснення відповідного заходу можливо виключно на підставі рішення суду про оформлення трудових правовідносин із працівникам, який виконував роботу без укладання трудового договору, та яким встановлено період такої роботи чи роботи на умовах неводного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час установлений на підприємстві. Та постанова КМУ №823 яка надавала повноваження відповідачу застосовувати штрафи за актами перевірок органами ДФС була визнана судом незаконною.

Тому отримавши від територіального органу ДФС України акт перевірки позивача, в якому викладені висновки про порушення позивачем саме тих вимог законодавства про працю, відповідач був зобов`язаний призначити та провести інспекційне відвідування позивача, в ході якого мав установити чи дійсно позивачем допущено відповідне порушення. Тому вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Представник відповідача 10.12.2021року надав до суду відзив у якому просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи, це тим, що до Головного управління Держпраці в Херсонській області надійшов лист Головного управління ДПС у Херсонській області Автономній республіки Крим, та м.Севастополя від 07.09.2021р. №8033/5/21-22-07-06-14 щодо порушень законодавства в частині трудового законодавства, виявлених у ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . За результатами проведення фактичної перевірки складено акт від 01.09.2021р. №3351/21/22/РРО/ НОМЕР_1 .

В ході перевірки встановлений факт допуску працівника ОСОБА_2 до роботи без належного оформлення трудових відносин. Акт перевірки був підписаний продавцем ОСОБА_2 без зауважень. Також перевірка питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками було зазначено у наказі ГУ ДПС у Херсонській області Автономній республіки Крим, та м.Севастополя на перевірку від 30.08.2021р. №979-ж1. На момент проведення перевірки заборони щодо проведення перевірок з вказаних питань не було. Для розгляду акту що надійшов не вимагається обов`язкове проведення інспекційного відвідування позивача, що підтверджується практикою Верховного суду по справі №380/1116/20 від 28.01.2021р. Та про дату призначення розгляду справи відповідачем позивач була сповіщена та мала право надати усі наявні у нею докази, а тому порушень прав позивача під час розгляду справи відповідачем не було, та позивач надала 11.10.2021 року лист з додатками до відповідача, які на її думку спростовують порушення законодавства про працю, що оформлення трудових правовідносин між позивачем та ОСОБА_2 серед яких договір від 30.08.2021 року, який не був підписаний сторонами, тоді як в акті перевірки від 01.09.2021р. п.п 2.2.13 зазначено, що ОСОБА_2 , ознайомлена з правилами трудового розпорядку та виконувала обов`язки продавця. Та відповідно до зібраних матеріалів встановлено, що між позивачем та працівником станом на дату проведення фактичної перевірки були наявні ознаки трудових відносин, як не були оформлені належним чином. А згідно ч.4 ст.24 КЗпП України перед початком роботи працівника позивач зобов`язаний вжити заходи щодо укладення трудового договору та повідомити органи ДПС., проте повідомлення було подане лише 05.10.2021 року.

Та ч.5 ст.50 закону України «Про зайнятість населення» забороняється роботодавцям застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових правовідносин, вчиняти дії спрямовані на приховування трудових правовідносин.

На підставі вищенаведеного відповідно до вимог ч.2 ст.263 КЗпП України до позивача застосована відповідальність за порушення законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Ухвалою судді Херсонського окружного адміністративного суду Гомельчука С.В. від 17.11.2021 року відкрито провадження у справі.

Надалі згідно Розпорядження Голови Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)» територіальна підсудність справ Херсонського окружного адміністративного суду визначена за Одеським окружним адміністративним судом.

23.03.2023 року справа №540/7033/21 за результатами автоматизованого розподілу була передана для розгляду судді Одеського окружного адміністративного суду Іванову Е.А.

Ухвалою суду від 28.03.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на загальній системі оподаткування, та здійснює господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 (бар-магазин).

Згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача є: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

ГУ ДПС у Херсонській області Автономній республіки Крим та м.Севастополі 30.08.2021 року виданий наказ №979-ж1 в якому керуючись ст. ст.29, пп.75.1.3, п.75.1, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового Кодексу України (надалі ПКУ) призначено проведення фактичної перевірки платників податків на підставі ст.20 пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ та затверджено перелік суб`єктів які підлягають відпрацюванню, у якому серед інших вказана ФОП ОСОБА_1 (а.с.28).

Метою видання вказаного наказу є дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, підакцизних товарів та пального на території Херсонській області.

Та у переліку суб`єктів, які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок у відповідності до вимог ст.80 ПК України (як додаток до наказу №979-ж1 п.2 Наказу) вказана мета перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) у якому зазначена позивач (а.с.27 об.ст.).

Та на підставі цього наказу видано направлення на фактичну перевірку позивача №2009/21-22-0706 від 01.09.2921р. (а.с.26 об. ст.).

01.09.2021 року працівниками Головне управління ДПС в Херсонській області Автономній республіки Крим, та м.Севастополя проведена фактична перевірка за місцем проведення позивачем господарської діяльності АДРЕСА_1 бар-магазин, про що складений акт № №3351/21/22/22/ НОМЕР_1 .(а.с.24,25).

В наступному Головне управління ДПС в Херсонській області Автономній республіки Крим, та м.Севастополя листом від 07.09.2021 року вих. №8033/5/21-22-07-06-14 направило на адресу Головного управління Держпраці в Херсонській області акт фактичної перевірки від 01.09.2021р. №3351/21/22/22/ НОМЕР_1 з інформацією про те, що в ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 було встановлено порушення в частині трудового законодавства, виявлено не оформлення найманого працівника та звіти за ф-1ДФ до фіскального органу не подавались (а.с.23 об.ст.).

В наступному перший заступник начальника Головного Управління Держпраці у Херсонській області Скуратовська Я., прийняв 17.09.2021р. рішення №3351/21/22/РРО//ДПС/ТД про розгляд справи про накладення штрафу та в той же день направив ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повідомлення вих..№01-09/1/2404 про розгляд 28.10.2021р. з 09 по 12.00год. у приміщенні ГУ Держпраці у Херсонській області за адресою м.Херсон вул..Тираспольська 1 справи про накладення штрафу.

Вказане повідомлення згідно рекомендованого повідомлення Укрпошти було вручено особисто адресату 22.09.2021 року.

Позивач подала до відповідача заяву від 11.10.2021р. до якої додала документи на підтвердження того, що порушення трудового законодавства не було.

На дану заяву відповідач 18.10.2021 року надав відповідь у якій відхилив її прохання проводити розгляд справи за її участі, та вказав, що надані нею документи будуть розглянуті під час розгляду справи про накладення штрафу (а.с.42).

28.10.2021 начальником Головного управління Держпраці в Херсонській Одеській області винесена постанова №3351/21/22/РРО//ДПС/ТД -ФС якою розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта Головне управління ДПС в Херсонській області Автономній республіки Крим, та м.Севастополя від 01.09.2021р. 3351/21/22/РРО/ за порушення ч.4 ст.24КЗпП, допуск одного працівника до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника та без повідомлення органу ДПС про прийняття працівника на роботу керуючись ч.5 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення», ст.265 КЗпП вирішено накласти на позивача штраф у розмірі 60000грн..

Не погоджуючись із прийнятою відповідачем постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд відповідно до ст.242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права.

Так у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 Верховний Суд відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки. Верховний Суд також зазначив, що недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист. Верховний Суд у зазначеній справі сформулював правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Аналогічний висновок щодо перевірки органів Держпраці викладено у постанові Верховного Суду 07.07.2022 у справі № 1940/1347/18, від 15.09.2022 у справі №640/21270/21.

Як одну з підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови позивач зазначає проведення перевірки податковим органом в період мораторію встановленого п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України у зв`язку з чим перевірка позивача була проведена всупереч дії установленого мораторію.

Враховуючи, те що підставою для прийняття оскаржуваного рішення був акт перевірки складений за результатом проведення податковим органом фактичної перевірки, то суд вважає, що в такому випадку слід в першу чергу аналізувати правомірність рішення на підставі якого проводилась фактична перевірка та дій перевіряючих під час її проведення.

З позиції Верховного суду у вищевказаних постановах, доводи позивача щодо неправомірності дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.80.2. ст.80 ПКУ фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав що міститься у п.80.2 ст.80 ПКУ.

Зі змісту наказу ГУ ДПС у Херсонській області Автономній республіки Крим та м.Севастополі №979-ж1 від 30.08.2021 року в ньому відсутнє зазначення на підставі чого призначено проведення фактичної перевірки позивача, а тільки міститься посилання якими статтями Податкового кодексу України керувався в.о. керівника податкового органу (а.с.28).

Разом з тим, вказаним наказом визначена його мета дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, підакцизних товарів та пального на території Херсонській області.

Та у переліку суб`єктів, які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок у відповідності до вимог ст.80 ПК України (як додаток до наказу №979-ж1 п.2 Наказу) вказана підстава перевірка п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, а мета перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) у якому зазначена позивач (а.с.27 об.ст.).

Відповідно до пп.80.2.5 ПКУ на який йдеться посилання у Наказі №979-ж1 фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Та вказана у Переліку Наказу №979-ж1 мета перевірки збігається з метою зазначеною у направлені на фактичну перевірку №2009/21-22-0706 (а.с.26 об. ст.).

Згідно п.п. 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПКУ фактична перевірка проводиться у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Проте, як вбачається зі змісту Наказу №979-ж1 в ньому відсутні посилання на п.п. 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПКУ як підставу для проведення перевірки.

Згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (в редакції на момент винесення наказу) установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 9 грудня 2020 року № 1236 установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин.

Отже, Кабінетом Міністрів України на момент прийняття вказаного наказу не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення фактичної перевірки платників податків з питання визначеного п.п.80.2.7 ПКУ.

Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась.

Ключовим правовим питанням спору є наявність правових підстав для проведення перевірки та законність постанови, прийнятої за наслідками протиправної, на думку позивача, перевірки.

Загальний підхід до цього питання було сформульовано, зокрема, у постанові від 19.09.2018 у справі №804/2956/17, в якій Верховний Суд дійшов висновку, що, даючи оцінку рішенню посадової особи територіального органу Держпраці за наслідками перевірки, окрім правомірності, власне вимог цього рішення (з огляду на правовий статус Держпраці та її територіальних органів), важливим є з`ясувати, серед іншого, дотримання процедури проведення цієї позапланової перевірки. У такому контексті слід зважити на те, на якій підставі призначено цю перевірку, що було предметом перевірки, чи оформлено відповідні документи на проведення позапланової перевірки, чи ознайомлений суб`єкт господарювання про проведення позапланової перевірки з її предметом. Тобто з`ясування дотримання процедури проведення перевірки (інспекційного відвідування) є важливим питанням в таких спорах.

Суд вважає, що проведена податковим органом фактична перевірка з питання дотримання позивачем (роботодавцем) законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками в період карантину є протиправною.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 04 лютого 2019 року у справі № 807/242/14 лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом будь-яких вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що відсутність законних підстав для проведення перевірки має наслідком незаконність постанови про накладення на позивача штрафу.

Верховний суд в постанові від 31січня 2023 року по справі №540/1245/20 зробив висновок, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу, порушення контролюючим органом будь-яких вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Враховуючи встановлені обставини суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 3351/21/22/РРО//ДПС/ТД-ФС від 28.10.2021р.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Держпраці у Херсонській області (, місцезнаходження: 73026, Херсонська обл., місто Херсон, вул.Тираспольська 1).

Суддя Іванов Е.А.