Справа № 500/100/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/100/23 пров. № А/857/4624/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року (головуючий суддя Чепенюк О.В., м.Тернопіль) у справі №500/100/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12.01.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив: визнати порушення конституційних прав Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням збільшення на 5% відповідних сум грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, включивши в її розмір збільшення на 5% відповідних сум грошового забезпечення, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, та виплатити її з 01.01.2023.

Позов обґрунтовує тим, що є військовим пенсіонером, особою з інвалідністю внаслідок війни II групи, учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. У 1994 році звільнений з військової служби, в подальшому йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (Закон № 2262-ХІІ). Відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка діяла на час призначення пенсії позивачу, його пенсія була збільшена на 5 % відповідних сум грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3. Також на той час, як і в даний час, діяла норма, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Позивач вважає, що у зв`язку з перерахунком пенсії з 01.01.2008 і в подальших перерахунках, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області його пенсійне забезпечення безпідставно зменшувало на 5 % відповідних сум грошового забезпечення як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3. Після ознайомлення з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.02.2022 у справі № 200/7786/19-а, у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до законодавства, яке діяло на час призначення йому пенсії, та просив включити в її складову збільшення на 5 % відповідних сум грошового забезпечення як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3. Проте, листом від 27.12.2022 у відповідь на заяву позивача, відповідач відмовився провести перерахунок пенсії, з чим і не погоджується позивач.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт звертає увагу, що вимога про збільшення на 5 % відповідних сум грошового забезпечення, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС категорії - 3, відповідає законодавчим нормам пенсійного забезпечення. А саме нормою ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ, якою встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Додатковими документами, які дали право на перерахунок пенсії позивачу були довідка МСЕК серії АВ № 0336203 від14.09.2014 року, та посвідчення інваліда війни II групи серії НОМЕР_1 від 14.09.2014 року. Вважає, що з 19.09.2014 року було проведено перерахунок пенсії з врахуванням базових величин, зазначених у ст. 13 Закону України № 2262- ХІІ та норми встановленої ст. 21 цього ж Закону, а не проведено первинне призначення пенсії, на що зазначає відповідач. У вказаному рішенні суд першої інстанції також робить акцент на те, що позивач отримує відповідно до статті 51 Закону України № 796-ХІІ щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, посилаючись на лист відповідача. Вважає даний висновок помилковим, оскільки відповідач дає неправдиву інформацію, адже вказана виплата була зупинена відповідачем з 19.09.2014 року та по даний час не відновлена і до позовних вимог цієї справи жодного відношення немає. З урахуванням наведеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 02.12.1994, що підтверджує розрахунок пенсії за вислугу років від 03.09.2007.

Пенсія за вислугу років призначена відповідно до Закону №2262-XII, виплачувалася позивачу по 18.09.2014.

Пенсія була призначена в розмірі 64% відповідних сум грошового забезпечення, з яких: 59% за вислугу років (23 роки служби) та 5% з урахуванням участі на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (3 категорія).

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.12.2022 №4190-4366/Т-02/8-1900/22, наданого у відповідь ОСОБА_1 на його заяву про перерахунок пенсії, вбачається, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла до 29.04.2006 було передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5% відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесенні до 2 та 3 категорії постраждалих (пункт «в» статті 13 Закону).

З 29.04.2006 відповідно до Закону України від 04.04.2006 №3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» було внесено зміни до статті 13 Закону, яким виключено положення щодо збільшення розміру пенсії за вислугу років.

Оскільки на момент проведення перерахунку пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», а саме на січень 2008 року діяла редакція статі 13 Закону із змінами, внесеними 29.04.2006, органи Пенсійного фонду України не мали правових підстав для застосування інших норм законодавства, які втратили чинність. З урахуванням наведеного починаючи з 01.01.2008 пенсія ОСОБА_2 була перерахована, виходячи з розміру 59 % від грошового забезпечення.

Крім того, відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» №112 від 25.03.2014 внесено зміни у Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачувалась особам, що належать до 3 категорії з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС станом на 01.09.2014 у розмірі 113,88 грн.

Відповідач у листі зазначає, що з огляду на зазначене, по 18.09.2014 ОСОБА_1 виплачувалася пенсія за вислугу років в розмірі 59 % від грошового забезпечення.

Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вказує у листі від 27.12.2022, що відповідно до заяви з 19.09.2014 ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності другої групи згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Додатково відповідач звернув увагу заявника на те, що за нормами законодавства, яке було чинне до 01.01.2008 та відповідно до діючого законодавства збільшення розміру пенсії по інвалідності на 5% відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесенні до II та III категорії постраждалих не передбачено.

З 01.01.2008 позивачу не виплачувалося збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5% відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

З 19.09.2014 ОСОБА_1 отримує пенсію як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого Пенсійним фондом України 15.03.2016, яке позивач долучив до позовної заяви, протоколом за пенсійною справою від 23.09.2014. Позивача переведено на інший вид пенсії за його заявою від 19.09.2014.

14.12.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок з 01.01.2022 пенсії з урахуванням збільшення пенсії на 5 %, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, категорії 3.

Листом від 27.12.2022, зміст якого наведений вище, відповідач відмовив позивачу у здійснені перерахунку пенсії зі збільшення на 5 % як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, категорії 3 за відсутності законних підстав.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин)..

Пунктом "а" статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугою років, 02.12.1994) було передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з положеннями пункту "в" статті 13 Закону №2262-ХІІ особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугою строків служби збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2, категорій 2 та 3 - 80 процентів.

В подальшому, пунктом 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" від 04.04.2006 №3591-IV, який набрав чинності 29.04.2006, внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено редакцію пункту "в" вказаної статті, а саме виключено можливість збільшення основної пенсії на 10% та 5% відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1 та 2.

З огляду на це, нова редакція підпункту «в» статті 13 Закону № 2262-XII зазначену доплату особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, не передбачала..

Відповідно до статті 21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) інвалідам війни І групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим інвалідам I групи - 70 процентів, групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Перерахунок призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій визначено статтею 63 цього Закону (у редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивачу), відповідно до частин першої, третьої та четвертої якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Апеляційний суд зазначає, що відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону №2262-ХІІ саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Отже, складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Водночас, відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.

Верховний Суд України в постанові від 18.06.2014 у справі №21-38а14 у подібних правовідносинах (відсоткове збільшення визначалося для учасника ліквідації наслідків на Чорнобильської катастрофи 1 категорії) дійшов висновку про те, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 01 січня 2008 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 10-відсоткового збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б установлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-відсоткової доплати для зазначених військовослужбовців немає.

Натомість Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2022 у справі № 200/7786/19-а відступила від цього висновку Верховного Суду України та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зазначивши, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на основі Постанов №103 і №704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Суд апеляційної інстанції вказує, що пенсія за вислугу років була призначена позивачу в грудні 1994 року відповідно до пунктів «а», «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 64 %, у тому числі 59 % від грошового забезпечення за вислугу років (23 роки служби) та 5 % - збільшення розміру пенсії на підставі пункту «в» частини першої статті 13 цього Закону як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (3 категорія). Проте, з матеріалів справи вбачається, що з 19.09.2014 ОСОБА_1 отримує інший вид пенсії, а саме пенсію призначену як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи відповідно до статті 21 Закону №2262-ХІІ, в розмірі 80% грошового забезпечення, яку й отримує по теперішній час. Отже, Закон №2262-ХІІ, в редакції станом на момент призначення пенсії позивачу за вислугу років передбачав, зокрема, збільшення пенсії на 5 % сум грошового забезпечення лише особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" статті 13, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 2, 3 і 4, які отримують пенсію за вислугу років згідно статті 13 Закону №2262-ХІІ. Натомість позивач з 19.09.2014 отримує пенсію призначену як особі з інвалідністю 2 групи відповідно до статті 21 Закону №2262-ХІІ, яка не передбачає збільшення пенсії на 5 відсотків сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 3.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не має права на отримання збільшення пенсії на 5 % ні з 01.01.2022, ні з 01.01.2023 (дата, яку визначив позивач у позовних вимогах) сум грошового забезпечення як особа, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 3, позаяк отримує пенсію як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи відповідно до статті 21 Закону №2262-ХІІ, а не за вислугу років відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в позові, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року у справі № 500/100/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний