Справа № 953/6897/22
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/6897/22
Провадження № 2-а/953/76/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання - Бондаренко В.О. ,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Міліруд Євген Олександрович,

відповідач - інспектор взводу 2 роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області майор поліції Тарасов Ігор Іванович,

відповідач - Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області,

представник відповідача - Андерсон Анна-Елізабет Сергіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області майора поліції Тарасова Ігоря Івановича, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

06 грудня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» діє адвокат Міліруд Є.О., звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ДПО 18 №665634 від 25.10.2022 інспектора взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції Тарасова Ігоря Івановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування адміністративного позову посилався на те, що позивач на належному йому автомобілі 25 жовтня 2022 року рухався по Салтівському шосе в місті Харкові та був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що підставою для зупинки автомобіля позивача було невимкнення повороту при перестроюванні з крайньої лівої смуги в крайню праву та керування автомобілем при наявності рішення суду про позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік. Із зазначеним ОСОБА_1 не погодився, зазначивши, що рухався прямо і жодним чином не змінював свій рух, при переїзді перехрестя поворот не вмикав, з приводу позбавлення його права керування транспортним засобом зазначив, що весь час цікавився рухом його справи, я перебувала в провадження суду міста Одеси, однак жодних судових повісток, і тим більше судового рішення він не отримував. Проте, працівники патрульної поліції винесли відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 гривень. З оскаржуваною постановою позивач не згодний з наступних підстав. 23 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 , перебуваючи в місті Одесі, бу зупинений працівниками патрульної поліції за порушення правил ПДР, які склали відносно нього протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наступного дня, 24 лютого 2022 року, було введено військовий стан на всій території України у зв`язку з військовою агресією РФ, у зв`язку з чим позивач виїхав з міста Одеси. Про подальший рух вказаного адміністративного матеріалу позивач цікавився шляхом телефонування в канцелярію Суворовського районного суду міста Одеси та моніторингу інформації на сайті Судова влада України. Особистоо позивача про розгляд адміністративного матеріалу суд не повідомляв, судових повісток позивач не направляв, позивач не приймав участі у розгляді справи. При цьому, враховуючи ту обставину, що справа була розглянута зі спливом 7 місяців після її надходження, у суду було достатньо часу для належного та своєчасного повідомлення позивача, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 277-2 та п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП. На сайті Судової влади України запис про розгляд вказаного адміністративного матеріалу з`явися лише 18 жовтня 2022 року, а сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була внесена в Єдиний державний реєстр судових рішень - 11 жовтня 2022 року, тобто за незначний проміжок часу до винесення оскаржуваної постанови. Отже, ОСОБА_1 на момент його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не знав про існування рішення суду про позбавлення його права керування транспортним засобом, а отже склад правопорушення з а ч. 4 ст. 126 КУпАП не доведений через відсутність вини правопорушника. З приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП останній зазначив, що стояв у крайній правій смузі на світлофорі перехрестя вул. Семиградська та вул. Академіка Павлова у напрямку руху в сторону Салтівського шосе, в цей момент помітив, що позаду нього зупинився патрульний автомобіль. На зелене світло світлофора позивач почав рух прямо на Салтівське шосе, не змінюючи при цьому напрямку руху, проїхавши храм Олександра Невського та фундаментальні блоки був зупинений працівниками патрульної поліції шляхом включення на патрульному автомобілі червоного проблискового маячка. Як було зазначено вище, ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи в Суворовському районному суді м. Одеси, про що свідчить незначний проміжок часу, який пройшов з дати публікування даних про розгляд справи на сайті Судова влада України, а саме 18.10.2022 до дати притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме 25.10.2022. На думку позивача, інспектор мав зважити на всі доводи водія, з`ясувати всі обставини притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відкрити загальнодоступну інформацію з сайту Судової влади України та Єдиного державного реєстру судових рішень та співставити її з доводами водія ОСОБА_1 , для чого у інспектора Тарасова І.І., не було жодних перешкод. Сама постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2022 містить відомості про відсутність правопорушника під час розгляду справи, що підтверджує доводи позивача про відсутність його як невід`ємного елементу складу правопорушення, а також причинно-наслідковий зв`язок між його бездіяльністю щодо обізнаності про розгляд справи. Згідно п. 9.2. Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 Крім того, застосовуючи даний пункт у нашій ситуації, ПДР зобов`язує водія ввімкнути покажчик повороту відповідного напрямку перед перестроюванням. Крім того, в постанові серії ДПО18 № 665634 від 25.10.2022 інспектор Тарасов зазначив, що водій «не вимкнув відповідний покажчик повороту при перестроюванні з крайньої лівої в крайню праву смугу...», однак таке трактування ПДР є неправильним, оскільки не встановлює обов`язку вимикати покажчик повороту при перестроюванні, а навпаки даний покажчик має блимати до закінчення повороту чи перестроювання. В даному випадку питання було абсолютно не в покажчику повороту, оскільки ОСОБА_1 його не вмикав, а напевно, знаходячись позаду, інспектор перевірив державний номер власника та побачив позбавлення права керування в доступній йому базі, а порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП було вигадано інспектором на місці зупинки водія. Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини у його вчиненні, які повинні бути підтверджені належними доказами. Лише наявність постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2022 не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення. Відсутність будь-якого доказу повідомлення позивача про накладення на нього стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП не дає можливості встановити ані дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП, ані наявності складу правопорушення в діях особи, яку притягають до відповідальності. Відповідач самоусунувся від з`ясування повідомлених йому обставин притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, доказів порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП не надав, не врахував під час розгляду справи, що позивач заперечував наявність в його діях складів вказаних адміністративних правопорушень, що в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та дій і обґрунтованість адміністративного стягнення. Оскаржувана постанова інспектора Тарасова І.І. не містить посилань на докази правопорушення ОСОБА_1 ПДР, відсутні посилання на відповідні відеоматеріали, пояснення свідків та інші докази.

Аргументи учасників справи.

08 лютого 2023 року представник Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області Андерсон Анна-Елізабет Сергіївна надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступних обставин. 25.10.2022 відносно позивача інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП майором поліції Тарасовим Ігорем Івановичем було винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 665634, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення пункту 2.1 «а» Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 № 1306 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 25.10.2022 о 17:50, керуючи транспортним засобом ВМW 525і з державним номерним знаком НОМЕР_1 за адресою: м Харків, Салтівське шосе біля будинку № 43 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням з крайньої лівої в крайню праву смугу та був позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п.п. 9.2 «б» та 2.1 «а» ПДР України. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, оскільки йому не було відомо, що він позбавлений права керування транспортним засобом. Чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою етапі 126 КУпАП посадовою особою, а тому інспектор, будучи працівником УПП в Харківській області ДПП, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ, мав всі законні підстави розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову на місці його вчинення. Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за частиною четвертою статті 126 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об`єктивного з`ясування компетентним суб`єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню. Диспозиція частини четвертою статті 126 КУпАП передбачає наступний склад адміністративного правопорушення: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Зі змісту відомостей відеозапису з нагрудних камер поліцейського об`єктивно вбачається, що в салоні транспортного засобу ВМW 525і з державним номерним знаком НОМЕР_1 окрім позивача ніхто не знаходився, позивач сидить на місці водія. Крім того, на місці зупинки транспортного засобу позивачем жодним чином не було поставлено під сумнів факт керування ним транспортним засобом, що також вбачається зі змісту позовної заяви, де позивач неодноразово визнає факт керування ним транспортним засобом. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду про позбавлення особи права на керування транспортними засобами, яка набрала законної сили. На місці зупинки транспортного засобу інспектором на підставі відомостей інформаційно - телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено, що 23.02.2022 відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 62258 за частиною першою статті 130 КУпАП. Постановою судді Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022 по справі № 523/4893/22 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Відповідно до відомостей з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень інспектором було встановлено, що рішення суду набрало законної сили 11.10.2022. Отже, станом на 25.10.2022 рішенням суду позивач був позбавлений права керування транспортними засобами. Зважаючи на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП виражається саме у формі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, зроблений висновок про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було, а викладені доводи позивача з цього приводу в позовній заяві, є суб`єктивною думкою позивача та не спростовує факту вчинення правопорушення. Отже, розглядаючи дану справу інспектор діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно- правовими актами. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною четвертою статті 126 КУпАП інспектором було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 665634. В рішенні судді Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022 по справі №523/4893/22, яким позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, судом зазначено, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом всіма можливими способами, протокол про адміністративне правопорушення не містить номеру телефони особи, що виключило можливість повідомлення його судом шляхом телефонограми або шляхом направлення смс-повідомлення. Про судове засідання 30.09.2022 року ОСОБА_1 повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Суд виходив з того, що ОСОБА_1 добре було відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак він до суду жодного разу не з`явився, станом розгляду справи не цікавився. Суд неодноразово відкладав розгляд справи, враховуючи введення в країні воєнного стану, та з метою забезпечення ОСОБА_1 права на участь у судовому засіданні. Отже, позивач мав цікавитись ходом його справи та результатами судових засідань, мав право використовувати засоби внутрішнього законодавства для захисту своїх прав при розгляді справи, приймаючи участь в судових засіданнях безпосередньо чи за участю захисника. Доводи позивача про необізнаність з часом розгляду справи у суді та його результатом є безпідставними та не мають обґрунтовувати підстави для вчинення ним правопорушення. Процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395. При цьому зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Натомість такі відомості мають зазначатись у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Щодо тверджень позивача про ймовірні, на його думку, процедурні порушення, відповідач вважає, що навіть при наявності такого порушення, воно не повинно сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого рішення. Натомість, вчинені суб`єктом владних повноважень процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки. Навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовими особами не може бути підставою для скасування постанови у випадку встановлення відповідачем адміністративного правопорушення з боку позивача, факт вчинення якого підтверджується під час розгляду справи. Процедурні порушення допущенні суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження правопорушення. Аргументи позивача, зазначені у позовній заяві, за своєю суттю спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не спростовують його вини. У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Всі зауваження позивача, як підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені в позові, не знаходять свого підтвердження, носять суто суб`єктивний характер та свідчать про намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач, ігноруючи рішення суду в частині позбавлення його спеціального права на керування транспортними засобами 25.10.2022 о 17:50 керував транспортним засобом ВМW 525і з державним номерним знаком НОМЕР_1 за адресою: м Харків, Салтівське шосе біля будинку №43, чим дійсно порушив ПДР України, в результаті чого стосовно нього винесена постанова серії ДПО18 № 665634 за частиною четвертою статті 126 КУпАП, представник відповідача вважає, що правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Рух справи

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлений строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки, надавши суду 28 грудня 2022 року відповідну заяву.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 13 березня 2023 року клопотання представника позивача Міліруда Є.О. про залучення в якості співвідповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області - задоволено, до участі у справі залучений в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції особі Управління патрульної поліції в Харківській області ().

Участь у справі сторін та інших учасників.

Представник позивача Міліруд Є.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неприбуття не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

25.10.2022 відносно позивача інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП майором поліції Тарасовим Ігорем Івановичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 665634, зі змісту якої слідує, що 25.10.2022 о 17-50 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВМW 525і реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався в місті Харкові по Салтівському шосе біля будинку № 43Є, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням з крайньої лівої в крайню праву смугу, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» ПДР України, при цьому на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022 був позбавлений права керування транспортним засобом строком на один рік, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень.

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік. Постанова набрала законної сили 11.10.2022.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон 3353-XII) вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень пункту 11 частини 1статті 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

На виконання приписів частини п`ятої статті 14 Закону 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Статтею 16 Закону 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пп. «а» п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закон 3353-XII, а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону 3353-XII).

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Згідно з частиною 4 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З аналізу наведеного слідує, що відповідальність за частиною 4 статті 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Так, судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП слугувало керування позивачем 25.10.2022 о 17-50 годині транспортним засобом ВМW 525і реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті Харкові по Салтівському шосе біля будинку № 43Є, за наявності постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022, якою він був позбавлений права керування транспортним засобом строком на один рік.

Відповідно до частини 1статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На виконання положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами частини 10 статті 15 Закону України "Про дорожній рух" встановлено заборону керування транспортними засобами особами, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як встановлено судом з наданих сторонами документів, під час зупинки автомобіля ВМW 525і реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , інспектором поліції було виявлено наявне у ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік, що в свою чергу і слугувало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Дійсно, постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень та позбавлення права керування транспортним засобом.

Отже, станом на момент зупинення працівниками поліції транспортного засобу позивача (25.10.2022), останній був позбавлений права керування транспортними засобами.

Разом з цим, доказів про те, що позивач був обізнаний зі змістом постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022 матеріали справи не містять.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, яка набрала законної сили 11.10.2022, ОСОБА_1 під час розгляду відносно нього адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП присутнім не був. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейського, який наданий представником відповідача, також вбачається факт необізнаності позивача щодо ухвалення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП. Більш того, відеозапис містить відомості про те, що позивач на місці зупинки його транспортного засобу повідомляв працівників поліції про те, що він не знав про розгляд справи відносно нього та про наявність постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, станом на 25.10.2022 доказів обізнаності ОСОБА_1 про наявність постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 30.09.2022 про притягнення його до відповідальності внаслідок скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідачем не надано, а судом під час розгляду справи не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

За змістом ст.. 317-1 КУпАП, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, виходячи з наведеного, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП відсутні.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 також був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України за порушення п. 9.2 «б» ПДР України.

За приписами ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з пп. "б" п.9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Під час розгляду справи встановлено, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, зафіксовано лише в оскаржуваній постанові серії ДПЛ18 №665634 від 25.10.2022, жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у зазначеній постанові, які б безумовно свідчили про порушення ОСОБА_1 п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху та зазначеної статті КУпАП, матеріали справи не містять. Оглянутий в судовому засіданні відеозапис з нагрудних камер поліцейського також не містить таких відомостей.

Суд вважає необхідним зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відсутність будь-якого доказу повідомлення позивача про накладення на нього стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП не дає можливості встановити ані дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП, ані наявність складу правопорушення в діях особи, яку притягають до відповідальності.

Статтею 77 Кодексу адміністративного правопорушення встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З урахуванням зазначеного, враховуючи встановлені обставини та приписи чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги в частині скасування оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про скасування постанови в зв`язку з відсутністю підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

Щодо судових витрат

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України,судові витрати складаються із судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору,порядок його сплати,повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як встановлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17,з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, який необхідно позивачу було сплатити за подання вказаного адміністративного позову станом на день подання позову, а саме станом на 06 грудня 2022 року, складав 496,20 гривень.

Позивачем під час пред`явлення адміністративного позову до суду сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією №3192-1285-7910-6505 від 27 грудня 2022 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновкук про задоволення адміністративного позову, судовий збір у розмірі 496,20 гривень стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області майора поліції Тарасова Ігоря Івановича, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 №665634 від 25.10.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 та накладення штрафу у розмірі 20400 гривень.

Справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ч.4 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 496,20 гривень, стягнути на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер олікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор взводу 2 роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Тарасов Ігор Іванович, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315А.

Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області, , юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя Т.В.Бобко