Справа № 752/10275/18
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/1/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 взводу № 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Джуриленка Олександра Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

у травні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 взводу № 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Джуриленка О.М. про скасування постанови серії БР № 526765 від 13.05.2018 у справі про адміністративне правопорушення; закрити провадження.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що вказаною вище постановою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На думку ОСОБА_1 , оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху України, зафіксованого не в автоматичному режимі, є протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує на те, що при прийнятті постанови відповідачем не було взято до уваги його пояснення по суті події, які мали суттєве значення для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин цієї справи. Так, позивач зазначив, що його проїзд перехрестя з крайньої правої смуги не створив жодних перешкод для інших учасників дорожнього руху та не спричинив настання будь-яких негативних наслідків. Також інспектором УПП було неправильно кваліфіковано його дії та порушено вимоги закону щодо процесуального оформлення адміністративного правопорушення і забезпечення дотримання процесуальних прав, передбачених ст. ст. 258, 268, 283 КУпАП.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 29.05.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач Джуриленко О.М. 20.08.2018 року подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надавши в обґрунтування своєї позиції, для дослідження судом, відео з нагрудної камери Інспектора, на якому зафіксований сам факт правопорушення, оскільки вважає, що постанова винесена у межах його повноважень в порядку та у спосіб, передбачений законодавством України із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.

26.12.2018 року відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі розпорядження Керівника апарату суду № 4774 від 17.12.2018, справу 752/10275/18, провадження 2-а/752/349/18 передано судді Плахотнюк К.Г.

Ухвалою від 04.01.2019 року справу ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 взводу № 1 Управління патрульної поліції в Чернігіввській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Джуриленка Олександра Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, прийнято до провадження. Ухвалено розглядати справу у порядку загального позовного провадження (а.с. 31).

У підготовчому судовому засіданні сторони відсутні, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою від 14.11.2019 року підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до судового розгляду (а.с. 43).

Позивач надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що відповідно до постанови від 13.05.2018 року серії БР № 526765 інспектора роти № 3 взводу № 1 УПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Джуриленка О.М. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 13.05.2018 року о 12 год. 00 хв., водій ОСОБА_1 (позивач), керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , і рухаючись за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 45 на перехресті з вул. В. Чорновіла, зі смуги руху, призначеної для повороту праворуч та позначеної дорожнім знаком 5.16, здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п.п. 11.1 ПДР.

У графі 8 «До постанови додаються» вказаної постанови зазначено відео з бодікамери 000 65 (а.с. 8).

Позивач вказує на не встановлення відповідачем обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що на проспект Миру виїжджав з другорядної дороги, переконавшись у безпеці виїзду на головну дорогу, і рухався в крайній правій смузі у напрямку перехрестя з вул. Чорновіла. Дорога перед цим перехрестям складається з трьох смуг, розташування транспортних засобів на яких регулюється дорожнім знаком 5.16, який як з`ясував пізніше, був нещодавно змінений, і на який не встиг звернути увагу.

ОСОБА_1 був впевнений у правомірності своїх дій, оскільки у попутному з ним напрямку, по крайній правій смузі, рухались ще два транспортних засоби, а дорожня розмітка була відсутня.

Також позивач вказує на неправильне визначення суті адміністративного правопорушення, а саме: в оскаржуваній постанові інспектор зазначає, що позивач порушив правила розташування ТЗ на проїзній частині, що визначені дорожнім знаком 5.16 «Напрям руху по смугах», тобто порушив п. 11.1 Правил. Таким чином відповідальність повинна наставати згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП як порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - ПДР, Правила).

В п. 5 ПДР зазначено Інформаційно-вказівні знаки.

Знак «Напрямки руху по смугах». Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них (пп. 5.16 п. 5 ПДР).

Дія знаку 5.16 встановленого перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступний знак 5.16, установлений на ньому, не дають інших вказівок.

Відповідно до п.п. 11.1 в п. 11 ПДР України, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16 , 5.17.1 , 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Отже, зазначені вище дорожні знаки лише інформують водія, яку смугу руху на дорозі йому необхідно зайняти.

За порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині передбачена адміністративна відповідальність на нормою ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. При ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17 вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.

Також, Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Крім того, виходячи з положень ст. 77 КАС України, відповідач зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Заперечуючи проти позову, Відповідачем як доказ, був надісланий диск з нагрудної відеокамери інспектора № 00065 з фото та відеозаписами події (а.с. 26).

З наданих фотокарток вбачається, що перед перехрестям проспекту Миру та вулиці В. Чорновіла, зі сторони руху позивача, зображено розташування дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», якій інформує про кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Зокрема зафіксовано, що зі смуги, де знаходився транспортний засіб позивача «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , дозволений рух лише праворуч.

З дослідженого відеозапису, судом встановлено, що він фіксує факт правопорушення, а саме момент проїзду позивача перехрестя проспект Миру та вулиці В. Чорновіла, зі смуги руху, яка призначена для руху праворуч, здійснивши рух прямо, чим порушив п.11.1 Правила дорожнього руху України; процедуру повідомлення інспектором позивачу суті вчиненого правопорушення, роз`яснення прав, перевірки документів і складання постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач під час спілкування з Інспектором не заперечує факту свого порушення ПДР.

Суд зазначає, що видеофіксація правопорушення є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення в контексті положень ст. 251 КУпАП, оскільки застосовані спецзасоби є належним чином сертифікованими.

У суду не виникає будь-яких сумнівів у тому, що вказана відеофіксація зроблена інспектором під час допущення порушень ПДР, не здобуто доказів її необ`єктивності чи недійсності під час судового розгляду справи.

Крім того суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оспорюваній постанові, та на підтвердження своїх пояснень, стосовно дій відповідача, які на його думку є незаконними, а постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 526765 від 13.05.2018 року є безпідставною та неправомірною.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для визнання дій поліцейського протиправними та скасування оскаржуваної постанови, а відтак доводи позивача щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є недоведеними.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 222, 251, 268, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 року № 1306, ст. ст. 1, 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 взводу № 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Джуриленка Олександра Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя К.Г.Плахотнюк