Справа № 620/4683/22
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року Чернігів Справа № 620/4683/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Ткаченко О.Є.,

за участю секретаря Мазко Ю.С.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Кашуби М.О.,

представника відповідача Поліської К.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказу та поновлення на посаді,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить:

скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13.06.2022 року № 489 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ на сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області;

скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28.06.2022 № 324 о/с "по особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";

поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області з 30.06.2022;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівської області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.06.2022 року до дня поновлення на посаді.

В обґрунтування свого позову зазначає, що дисциплінарне стягнення застосовано до позивача безпідставно, адже ним не було допущено дисциплінарних проступків, а оскаржувані накази прийняті необґрунтовано та з порушенням засади пропорційності. Позивач не погоджується, що був відсутній на службі без поважних причин та допустив порушення службової дисципліни. Позивач вказує, що з 24.02.2022 по 21.03.2022 ніс службу та виконував вказівки керівництва в м. Чернігів. 21.03.2022 після чергових обстрілів міста з дозволу безпосереднього керівника власним транспортом евакуював свою родину до Вінницької області з наміром поїхати до м. Дрогобич. Після облаштування 25.03.2022 прибув до ГУНП у Львівській області задля становлення на облік для подальшого несення служби, де заступник начальника кадрового забезпечення ОСОБА_2 ознайомив з наказом Голови Національної поліції України №190 та попросив розписати причину прибуття до Львівської області, адже згідно наказу Голови Національної поліції України від 10.03.2022 №190, на його думку, причина була не вагомою та не підлягала під п.1 даного наказу. Згодом після розмови ОСОБА_2 попросив прийти до ГУНП у Львівський області наступного дня, адже з його слів вийти на зв`язок з Чернігівським ГУНП йому не вдалось. На прохання ОСОБА_2 позивач прибув до ГУНП у Львівський області, де йому вручили копію витягу з наказу про звільнення з Національної поліції України з 23.03.2022 та 25.03.2022 конфіскували посвідчення та жетон без вагомих на то причин, також не було надано акта на вилучення або будь-яких документів, що супроводжують звільнення. А також на вимогу ознайомити з наказом ГУНП в Чернігівській області №385 від 23.03.2022 про звільнення та висновком службового розслідування від 23.03.2022, позивач отримав відмову. Позивач вважає, що жодного разу не порушував вимоги ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції.

Ухвалою суду від 21.07.2022 відкрито провадження у справі, призначивши її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить у задоволенні позову відмовити та вказує, що доводи позивача є необґрунтованими, помилковими та такими, що не відповідають нормам права та дійсним обставинам. Матеріалами службового розслідування повно та вірно встановлено факти порушення позивачем службової дисципліни в частині відсутності позивача на службі, самоусунення від виконання ним службових обов`язків під час воєнного стану на територій України, зокрема, на території дислокації підрозділу, що стало підставою для видання оскаржуваних наказів ГУНП в Чернігівській області про звільнення позивача зі служби в поліції, які були виданні у відповідності до вимог законодавства, в межах наданих повноважень та в спосіб, визначений Законом.

Позивачем на адресу суду надано відповідь на відзив, в якій останній підтримав доводи позовної заяви та просив її задовольнити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

23.03.2022 заступником начальника ГУНП в Чернігівській області полковником поліції ОСОБА_3 , начальником Чернігівського РУП ГУНП полковником поліції Калитою О., командиром РПОП ГУНП майором поліції Гамалієм О, начальником ІТТ №1 (м. Чернігів) ГУНП в Чернігівській області підполковником поліції ОСОБА_4 та т.в.о. начальника Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області підполковником поліції Чепурним О. начальнику ГУНП в Чернігівській області подано рапорти про факти відсутності на службі без поважних причин та небажання продовжувати службу в Національній поліції України окремих поліцейських структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області (в тому числі і позивача).

За фактами, викладеними в вищевказаних рапортах, наказом ГУНП в Чернігівській області від 23.03.2022 №507 було призначено службове розслідування.

За наслідками проведеного службового розслідування наказом №122 о/с від 23.03.2022 позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с.16).

13.05.2022 начальнику ГУНП в Чернігівській області подано доповідну записку начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка з обґрунтуванням та пропозицією скасування як передчасних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських та наказів по особовому складу ГУНП в Чернігівській області, які були видані в процесі реалізації висновків службових розслідувань, проведених дисциплінарними комісіями, в тому числі накази відносно позивача.

Наказами ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №424 та №212о/с скасовано попередні накази та позивача поновлено на службі в поліції (а.с.64-65).

13.05.2022 з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка, наказом ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №595 за фактом відсутності на службі та невиконання службових обов`язків окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, вказаних у матеріалах службових розслідувань, призначених наказами ГУНП в Чернігівській області від 16.03.2022 №498, від 20.03.2022 №501, від 21.03.2022 №502, від 23.03.2022 №507, від 25.03.2022 №510, від 28.03.2022 №512 та від 31.03.2022 №513, з 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням з цього приводу воєнного стану на території України, зокрема, на території Чернігівської області, призначено проведення службового розслідування, з одночасним відстороненням, наказом ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №425 та №212о/с, поновлених на службі в поліції 128 поліцейських (в тому числі відносно позивача) (а.с. 64 із зворотного боку, 65 т.1).

11.06.2022 складено висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника ВПЗ ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка (а.с.87-104), де зазначено про таке:

"Опитаний в ході службового розслідування лейтенант поліції ОСОБА_1 (а.с.60) пояснив, що з 24.02.2022 року після оголошення бойової тривоги по ГУНП в Чернігівській області, о 08:00 год. знаходився на місці несення служби після добового чергування ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області (смт. Козелець) з табельною вогнепальною зброєю, яку отримав на постійне носіння, того ж дня останньому випала нагода поїхати до м. Чернігів після добового чергування для вирішення побутових питань стосовно сім`ї в період військового стану.

25.02.2022 від колег стало відомо про вказівку начальника ГУНП в Чернігівській області щодо евакуації з м. Чернігова. Участі в евакуації не брав, і залишався із сім`єю в м.Чернігів.

Тобто з 25.02.2022 по 21.03.2022 кожен день виконував службові обов`язки по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Чернігів (добові чергування на блок-постах, патрулювання міста, розвезенні гуманітарної допомоги, фільтрація підозрілих осіб), адже прибути на постійне місце несення служби до ВП №1 (смт.Козелець) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області не було можливим із-за бойових дій на території та із-за відсутності приватного транспортного.

21.03.2022 після нічних авіаударів та обстрілів, які відбувались біля помешкання опитуваного, внаслідок чого його будинок та будинок родичів отримав руйнування та пошкодження вікон, дверей, даху та всіх комунікаційних умов для життя: газ, світло та водопостачання, ним було прийнято рішення про евакуацію своєї родини.

22.03.2022 з дозволу керівництва приватним транспортом евакуював свою родину (наречену, бабусю та дідуся інваліда 1-ї групи) до Вінницької області, в подальшому мали намір поїхати до м. Дрогобич задля пошуку житла. Бабусю з дідусем залишили на декілька діб з волонтером у Вінницькій області на час вирішення житлових питань. Повернутися до місця несення служби в м. Чернігів у нього не було можливості, оскільки його родичі потребували догляду, на що вказує довідку з лікарні, а також 23.03.2022 ворожими силами було підірвано транспортне сполучення, через яке була можливість заїзду до м. Чернігова.

Керуючись наказом Голови Національної поліції України від 10.03.2022 № 190, 24.03.2022 дістався до Львівської області та цього ж дня одразу пішов до Дрогобицького РВП ГУНП в Львівській області для реєстрації та постановки на облік, де його рапорт не прийняли та повідомили про те, що на облік можна тільки стати через Львівське ГУНП, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Наступного дня, 25.03.2022 приїхав до Львівського ГУНП задля становлення на облік для подальшого несення служби, де заступник начальника кадрового забезпечення ОСОБА_2 ознайомив з наказом №190 та попросив розписати причину прибуття до Львівської області, адже згідно Наказу МВС №190 від 10.03.2022, на його думку, причина була не вагомою, та не підпадала під п. 1 даного наказу. Згодом після розмови, ОСОБА_2 попросив прийти до ГУНП в Львівській області наступного дня, адже з його слів, вийти на зв`язок з Чернігівським ГУНП йому не вдалося.

26.03.2022 за запрошенням ОСОБА_2 опитуваний прибув до ГУНП в Львівській області, де йому вручили копію витягу з наказу про звільнення з лав Національної поліції України від 23.03.2022, та конфіскували у нього посвідчення та жетон без вагомих на то причин, опитуваному не було надано будь-яких документів, що супроводжують звільнення.

Опитаний безпосередній керівник позивача - начальник СРПП ВП № 1 (смт. Козелець) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області підполковник поліції ОСОБА_5 пояснив, що 24.02.2022 року поліцейський СРПП відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області сержант поліції ОСОБА_6 змінився після добового чергування та поїхав до м. Чернігів. 26.02.2022 року не прибув на службу та в телефонній розмові повідомив, що не може виїхати з м. Чернігова, так як ведуться активні бойові дії та зі слів пішов до ЧРУП, де спільно з співробітниками ніс службу на блокпостах та здійснював патрулювання міста.

Опитаний найближчий прямий керівник позивача - начальник ВП № 1 (смт. Козелець) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області полковник поліції ОСОБА_7 пояснив, що 24.02.2022 року поліцейський СРПП відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області сержант поліції ОСОБА_6 змінився після добового чергування та поїхав до м. Чернігів. 26.02.2022 року начальник СРПП ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області підполковник поліції ОСОБА_8 доповів опитуваному, що його підлеглий поліцейський СРПП сержант поліції В. Ланько не прибув на службу та в телефонній розмові повідомив, що не може виїхати з м. Чернігова, так як ведуться активні бойові дії та з його слів пішов до ЧРУП, де спільно з співробітниками ніс службу на блокпостах та здійснював патрулювання міста.

Аналізуючи вищевказані пояснення ОСОБА_1 та його безпосередніх керівників, беручи до уваги розпорядчі документи ГУНП в Чернігівській області, дисциплінарна комісія встановила, що під час дії правового режиму воєнного стану на території України ОСОБА_1 з 26.02.2022 за місцем несення служби не з`являвся, а 22.03.2022 року без будь-якого погодження та отримання відповідного дозволу як безпосереднього керівника, так і керівництва ГУНП в Чернігівській області виїхав за межі Чернігівської області, чим всупереч Присязі поліцейського самоусунувся від виконання своїх службових, функціональних обов`язків як поліцейського відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію», та в подальшому жодних дій, спрямованих на повернення до місця дислокації підрозділу та несення служби, не вчинив".

За результатами проведеного службового розслідування видано наказ ГУНП в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, недотримання вимог ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції у частині самоусунення з 26.02.2022 від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с.21 т.1).

Реалізовано вказаний наказ шляхом видання наказу ГУНП в Чернігівській області від 28.06.2022 №324о/с, яким позивача звільнено зі служби поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (а.с.22 т.1).

Вважаючи вищевказані накази відповідача протиправними, а звільнення - незаконним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580 національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580 визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В силу пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580 поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частини перша та друга статті 19 Закону №580).

Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-IX 2 Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень (частина третя статті 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, метою яких є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Таким чином, проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно із статтями 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У висновку за результатами службового розслідування, у тому числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 6 статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Статтею 27 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Стаття 29 Дисциплінарного статуту встановлює особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, а саме у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

Аналогічні положення закріплені і у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Крім того, вказаним Порядком № 893 передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Як встановлено судом, підставою для проведення службового розслідування стала доповідна записка начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка від 13.05.2022 з обґрунтуванням та пропозицією скасування як передчасних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських та наказів по особовому складу ГУНП в Чернігівській області, які були видані в процесі реалізації висновків службових розслідувань, проведених дисциплінарними комісіями, в тому числі накази відносно позивача (висновок а.с.87-104 т.1).

Проведеним службовим розслідуванням встановлено факт відсутності в період з 26.02.2022 на службі, невиконання службових обов`язків під час воєнного стану на території України, зокрема самовільному залишенню, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Козелець), поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_1 та запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

Зазначений факт невиходу позивача на службу в період з 26.02.2022 не заперечується самим позивачем.

Разом з тим, позивач з прийнятими наказами не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з підстав, зазначених в описовій частині цього рішення.

Надаючи правову оцінку зазначеним позивачем обставинам, суд зазначає про таке.

Як встановлено судом, наказом ГУНП в Чернігівській області від 21.02.2022 № 268 на підставі наказу Національної поліції України від 20.02.2022 № 143 «Про переведення особового складу на посилений варіант несення службової діяльності», пунктів 4, 9 та 11 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015, особовий склад поліції Чернігівської області переведено на посилений варіант службової діяльності, а саме:

1. з 08:00 21 лютого до 08:00 27.02.2022 поліцейських структурних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, територіальних та міжрегіональних органів поліції (УПП, УСР, УБН, ВПК, УПО, ВВБ в Чернігівській області) переведено на посилений варіант службової діяльності згідно з наказом МВС України від 10.12.2015 №1560 «Про затвердження Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції У країни на посилений варіант службової діяльності», зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 05.01.2016 №12/28142.

2. На період заходів для всього особового складу визначено 12 годинний режим робочого дня, а саме з 08:00 до 20:00 щоденно та двозмінний графік чергування для особового складу, що несе службу щодобово (відпочивають лише поліцейські після добового чергування), решта поліцейських, які вивільнились від добових чергувань, несуть службу на вищезазначених підставах.

3. Поліцейським структурних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, територіальних та міжрегіональних органів поліції (УПП, УСР, УБН, ВПК, УПО, ВВБ в Чернігівській області), заборонено всі виїзди за межі обслуговуємої території та Чернігівського гарнізону без дозволу начальника ГУНП в Чернігівській області (а.с. 150 т.1).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 "Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності" особовий склад Головного управління Національної поліції в Чернігівській області переведено на посилений варіант службової діяльності, тому в надзвичайний (позаплановий) режим поліцейські з 24.02.2022 мали б знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки.

Статтею 24 Закону №580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.

Суд наголошує на тому, що позивач рапорт на ім`я керівника ГУНП в Чернігівській області про залишення місця дислокації підрозділу не подавав.

Отже судом достовірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час, у період воєнного стану в Державі, а відтак, висновок відповідача про відсутність позивача на службі без поважних причин, на думку суду, є обґрунтованим, а оскаржувані накази правомірними.

Допитаний в судовому засіданні начальник відділення поліції №2 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 повідомив, що в його підпорядкуванні був ОСОБА_10 , який повідомив про ОСОБА_1 , як особи, що може нести службу. Особисто позивача не бачив, вказівки надавав через своїх підлеглих. Він повідомляв керівництву в усній формі, що ОСОБА_1 заступає в наряди. Графіки чергувань складались, все записувалось, проте надати він їх не може. ОСОБА_1 патрулював по місту, потім почав з його підлеглими заступати на блок пост. У ОСОБА_1 була зброя. Він був не один із поліцейських з смт. Козелець. З особистими питання про передачу рапортів до управління чи інших питань до нього не звертався. Лише одного разу не вийшов на чергування, ще до знищення моста, бо виїхав. Інформацію про особовий склад надав своєму керівництву в усній формі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11 (військовослужбовець) повідомив, що познайомився з позивачем у місті, останній був без форми. З позивачем разом працював з кінця лютого до середини березня 2022 року, з ним визначали, хто де стоїть, визначили обов`язки кожного. В перший день позивач був з жетоном та зброєю. ОСОБА_1 виконував обов`язки поліцейського, разом виїздили на крадіжки та інші питання. Поліцейські на блокпостах не стояли, а займались патрулюванням.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 повідомив, що позивача знає вже два роки. 24.02.2022 свідок був переведений з смт. Ріпки. Позивач почав з ними працювати з 26.02.2022. При першій зустрічі позивач був у цивільному одязі. Про ОСОБА_1 він доповів ОСОБА_9 та про його можливість несення служби. Завдання отримували в поліцейських групах в месенджерах, потім їх відпрацьовували. Їх група складалась з 4-х осіб. Стояли в місті (на Кругу), потім на Ріпкінській базі та в подальшому на базарі Нива. В обов`язки входило патрулювання по місту, супровід громадян на виїзд з міста. Графіки чергування були від ОСОБА_9 . До 19.03.2022 ОСОБА_1 був з ними, потім за дозволом виїхав. До 03.03.2023 патрулювання здійснювали на транспортному засобі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_12 повідомив, що з позивачем знайомі понад 4 роки. Заступали на чергування через добу. 27.02.2023 патрулювали разом з позивачем, потім їх розділили. Він займався перевіркою транспортних засобів. З ОСОБА_1 бачились неодноразово, він повідомив позивача про зруйнування його будинку. ОСОБА_13 був безпосереднім начальником ОСОБА_14 . Спілкувались через спеціальні групи в месенджерах. Він знав, що після 20.03.2023 ОСОБА_1 покинув місто, щоб вивести бабусю, дідуся, дівчину та її батьків. Всі вільно пересувались по місту, могли зустрічатись. Про наявність дозволу на виїзд у ОСОБА_1 він не знає, але позивач його повідомляв, що дозвіл в нього був.

Щодо доводів позивача про порушення процедури проведення службового розслідування, суд наголошує, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акту робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваних наказів, які б могли вплинути на кінцевий результат.

Щодо доводів позивачі про те, що було відсутнє сполучення із містом, суд зазначає наступне.

Станом на 18.03.2022 місто Чернігів не перебувало під тимчасовою окупацією, в облозі чи під оперативною облогою. Повне зупинення транспортного сполучення з містом Чернігів відбулось 23-24 березня 2022 року через руйнування мостів і переправ та саме з 24.03.2022 місто стало в оперативній облозі.

Протягом березня 2022 року постійно, крім певних періодів, коли здійснювались обстріли міста, проводилась евакуація з міста цивільного населення, доставка гуманітарних та інших вантажів, зокрема човнами через пішохідний міст через р. Десна, до початку квітня 2022 року.

Даний факт є загальновідомим і доведення не потребує.

Відповідно до наданих до суду відповідей ОК «Північ» від 18.11.2022 №502/2/9/463/4, від 09.12.2022 №502/2/9/565, від 18.11.2022 №502/2/9/463/1 встановлено про можливість дістатись до м. Чернігова через відповідні населені пункти (а.с.147-149 т.1).

Разом з тим суд звертає увагу, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі ним не наведено, а судом під час розгляду справи - не встановлено.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.

Суд вважає за необхідне зазначити й те, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно поліції України та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу й на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява №34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" (заява №63235/00).

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Пунктом 7 ст.19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого ст.13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Чернігівській області і відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вимоги щодо поновлення на службі в поліції у спеціальному званні та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не можуть бути задоволені, оскільки є похідними від перших вимог, у задоволенні яких судом відмовлено у повному обсязі.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що, в свою чергу, в даному випадку, і було належним чином зроблено Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області при розгляді даної справи.

Підстави для розподілу судових витрат згідно із ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки у позові відмовлено повністю.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказу та поновлення на посаді відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення буде складено 02 травня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (просп.Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, ).

Суддя О.Є. Ткаченко