Справа № 120/8177/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 травня 2023 р. Справа № 120/8177/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник до військової частини НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 24 лютого 2022 року його довірителя мобілізовано до лав Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Починаючи з 19 квітня 2022 року, ОСОБА_1 в складі зведеного 120 батальйону бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

03 червня 2022 року ОСОБА_1 отримав в районі виконання завдань за призначенням закриту черепно-мозкову травму, мінно-вибухову травму, акубаротравму, струс головного мозку, а 12 липня 2022 року відповідно до витягу з наказу № 145, що виданий командиром військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_1 знято з котлового забезпечення у зв`язку з вибуттям на лікування.

Як зазначає представник позивача далі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України № 400 від 01 квітня 2022 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» пункт 1 постанови доповнено абзацом такого змісту: «Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії».

29 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 звернувся до відповідача з адвокатським запитом, у якому просив надати інформацію, чи притягувався його довіритель до дисциплінарної відповідальності за період несення служби з 24 лютого 2022 року по 31 серпня 2022 року, а також чи застосовувалися до позивача заходи депреміювання за період несення служби з 24 лютого 2022 року по 31 серпня 2022 року.

У відповідь на адвокатський запит військова частина НОМЕР_1 листом від 08 вересня 2022 року повідомила представника позивача про те, що відповідно до наказу № 213 від 31 серпня 2022 року на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за вживання спиртних напоїв у службовий час, перебування на військовій службі в нетверезому стані.

Також разом з відповіддю надано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 153 від 01 серпня 2022 року "Про виплату додаткової винагороди за липень 2021 року", відповідно до якого особовому складу військової частини НОМЕР_1 (окрім ОСОБА_1 ) наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року. Окрім того, згідно з цим наказом вирішено не виплачувати ОСОБА_1 премію в розмірі 100% у зв`язку з порушенням пункту 5 статті 16 наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року.

Представник позивача вказує на те, що відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Водночас в порушення згаданих вище приписів службове розслідування відносно старшого сержанта ОСОБА_1 проведено солдатом ОСОБА_2 .

Також представник ОСОБА_1 зауважив, що відповідно до акту проведення службового розслідування від 31 серпня 2022 року на підставі наказу від 16 липня 2022 року № 128 (що складений неуповноваженою на те особою) всупереч вимогам статті 65 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вбачається, що 15 липня 2022 року близько 19 години 10 хвилин в АДРЕСА_1 , зупинено старшого сержанта ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Проте у наказі № 213 від 31 серпня 2022 року (яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення) зазначено, що "в ході проведення службового розслідування встановлено, що основними умовами та причинами перебування в стані алкогольного сп`яніння у службовий час на території військової частини...".

Разом з тим із матеріалів службового розслідування слідує, що 12 липня 2022 року старший сержант ОСОБА_1 вибув на лікування до міста Вінниці, у зв`язку із чим його знято з котлового забезпечення, тобто позивач не міг перебувати на території військової частини у цей час та виконувати бойове розпорядження.

Далі представник позивача вказав на те, що відповідно до пункту 2 наказу № 153 від 01 серпня 2022 року "Про виплату додаткової винагороди за липень 2022 року" ОСОБА_1 вирішено не виплачувати премію у розмірі 100%.

При цьому наказ про позбавлення позивача премії було прийнято раніше, аніж наказ, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення, що свідчить про протиправність наказу № 153 від 01 серпня 2022 року в цій частині.

Окрім того, згідно з долученими до позовної заяви медичними документами позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 30 червня 2022 року по 08 липня 2022 року в КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені Ак. Ющенка Вінницької області"; з 12 липня по 02 серпня 2022 року в КНП "Міська клінічна лікарня № 1"; з 09 серпня 2022 року по 29 серпня 2022 року в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області"; з 01 вересня 2022 року по 26 вересня 2022 року знаходився на обстеженні у клініці "Амбулаторна поліклінічна допомога ВМКЦ ЦР".

З огляду на те, що ОСОБА_1 у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, тому відповідно до приписів пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 (в редакції від 02 квітня 2022 року) позивач має право на додаткову винагороду за період з 30 червня 2022 року по 26 вересня 2022 року.

Таким чином, з метою захисту прав позивача його представник звернувся з цим позовом до суду та просить: визнати протиправними дії тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 від 31 серпня 2022 року № 213, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани; визнати протиправними дії тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття наказу № 153 від 01 серпня 2022 року, яким вирішено не виплачувати премію ОСОБА_1 за липень 2022 року, скасувати такий наказ в частині невиплати його довірителю такої премії; визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 30 червня 2022 року по 26 вересня 2022 року, зобов`язати нарахувати та виплатити таку винагороду за вказаний вище період.

Ухвалою від 13 жовтня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

11 листопада 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що військова частина НОМЕР_1 заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Такий, окрім іншого, обґрунтовано тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16 липня 2022 року № 128 було призначено службове розслідування з метою встановлення факту вживання алкогольних напоїв старшим сержантом ОСОБА_1 , якого 15 липня 2022 року зупинено для перевірки документів нарядом зонального відділу військової служби правопорядку у місті Вінниці та під час спілкування з яким виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння. Проведення службового розслідування доручено тимчасово виконуючому обов`язки психолога управління військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_2 , оскільки його функціональні обов`язки не забороняють проведення такою особою службового розслідування. Більше того, відповідач вказує на те, що в період проведення службового розслідування особовий склад військової частини знаходився в зоні бойових дій, що унеможливило проведення службового розслідування іншою особою.

Також відповідач зазначив, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, що передбачене статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якому позивач визнав свою вину. Відтак, на переконання відповідача, службове розслідування було проведено законно та з дотриманням вимог Інструкції «Про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», що затверджена наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, а наказ за результатами проведеного службового розслідування № 213 від 31 серпня 2022 року видано з дотриманням положень статуту Збройних Сил України.

Щодо наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 № 153 від 01 серпня 2022 року, то відповідач зазначив, що відповідно до окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у період воєнного стану військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні чи психотропні речовини) на території військової частини як у службовий час, так і в позаслужбовий час, прибули на військову службу в нетверезому стані, не виплачується додаткова грошова винагорода - за місяць у якому здійснено таке правопорушення.

Таким чином, у зв`язку із тим, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача складено 16 липня 2022 року, тому наказ № 153 від 01 серпня 2022 року, яким вирішено не виплачувати позивачу додаткову винагороду за липень місяць 2022 року, видано відповідно до вимог чинного законодавства.

Окрім того, відповідач додав, що відповідно до пункту 5 розділу 16 Порядку про виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються зокрема за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

А тому військовослужбовцю ОСОБА_1 правомірно не здійснювалася виплата додаткової винагороди та премії.

За наведених вище обставин відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року витребувано у військової частини НОМЕР_1 інформацію про те, чи нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 додаткова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01 серпня 2022 року по 29 вересня 2022 року. Також цією ухвалою витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії протоколу № ОВД/9/455 про військове адміністративне правопорушення від 16 липня 2022 року, а також рапорту ОСОБА_1 від 22 липня 2022 року, що зазначені як додатки у акті проведення службового розслідування по факту вживання старшим сержантом ОСОБА_1 15 липня 2022 року спиртних напоїв у службовий час.

Копію ухвали від 27 лютого 2023 року отримано військовою частиною НОМЕР_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи заява про отримання копії такої ухвали. Проте вимоги ухвали суду залишились невиконаними.

Дослідивши наявні у адміністративній справі докази, суд встановив такі обставини.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Починаючи з 19 квітня 2022 року, ОСОБА_1 бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуває безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, про що свідчить відповідна довідка військової частини НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 отримав травму (ЗЧМТ, мінно-вибухова травма, акубаротравма, струс головного мозку) в районі виконання завдань за призначенням (Донецька область) у результаті обстрілів збройними силами російської федерації, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 від 28 липня 2022 року вих. № 1467.

У зв`язку із отриманою травмою командиром військової частини НОМЕР_1 12 липня 2022 року видано наказ № 145, відповідно до якого ОСОБА_1 , кулеметника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти знято з котлового забезпечення з огляду на те, що вибув на лікування до міста Вінниці з 12 липня 2022 року.

15 липня 2022 року патрульним нарядом військового зонального відділу військової служби правопорядку у місті Вінниці по вулиці Юності (поблизу будинку 39) зупинено старшого сержанта ОСОБА_1 та виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

З метою з`ясування причин, обставин та передумов, що сприяли допущенню такого правопорушення тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 128 від 16 липня 2022 року, яким тимчасово виконуючому обов`язки психолога управління військової частини НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_2 доручено провести службове розслідування по даному випадку. Також наказано про завершення службового розслідування доповісти тимчасово виконуючому обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , майору ОСОБА_3 та до 17 години 25 липня 2022 року подати акт службового розслідування.

31 серпня 2022 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 затверджено акт проведення службового розслідування по факту вживання старшим сержантом ОСОБА_1 спиртних напоїв у службовий час. Зі змісту акту слідує, що 15 липня 2022 року о 19 годині 10 хвилин патрульним нарядом військового зонального відділу військової служби правопорядку у АДРЕСА_1 ) було зупинено старшого сержанта ОСОБА_1 для перевірки документів. Під час спілкування з останнім виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. З метою встановлення факту вживання алкогольних напоїв позивачу запропоновано пройти медичний огляд в КНП "ЦТЗ" СОЦІОТЕРАПІЯ ВОНД", проте 15 липня 2022 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_1 відмовився від його проходження, про що складено висновок № 1516 від 15 липня 2022 року.

Актом проведення службового розслідування від 31 серпня 2022 року запропоновано накласти на старшого сержанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани за вживання ним спиртних напоїв у службовий час, за перебування на військовій службі у нетверезому стані, чим порушено приписи статей 11, 13 , 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також вимог наказу Міністра оборони України № 233 "Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя".

Того ж дня (31 серпня 2022 року) тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 213 "Про результати службового розслідування", яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани.

Також 01 серпня 2022 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 153, яким наказано виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду на період дії воєнного стану у розмірі 30000 гривень пропорційно дням участі з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року (окрім ОСОБА_1 ). Крім того, відповідно до пункту 5 статті 16 наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року вирішено не виплачувати ОСОБА_1 премію в розмірі 100 відсотків від визначеної суми.

Довідкою про розмір грошового забезпечення вих. № 538, що видана військовою частиною НОМЕР_1 від 08 вересня 2022 року, підтверджується той факт, що у липні 2022 року ОСОБА_1 не виплачувалася додаткова винагорода та премія, а з іншої довідки військової частини НОМЕР_1 вих. № 1148 від 29 квітня 2023 року слідує, що в серпні 2022 року та у вересні 2022 року така додаткова винагорода позивачеві нараховувалася та виплачувалася.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Згідно із статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-85 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Так, відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частинами 1 статей 84 та 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Таким чином, службове розслідування може бути проведено як особисто командиром (начальником), так і доручено військовослужбовцю офіцерського складу. При цьому в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем сержантського (старшинського) складу проведення службового розслідування може бути доручено і військовослужбовцю (сержантського) старшинського складу.

Як слідує зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 128 від 16 липня 2022 року, проведення службового розслідування по факту виявлення ознак алкогольного сп`яніння у старшого сержанта ОСОБА_1 доручено виконуючому обов`язки психолога управління військової частини НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_2 . Цим же військовослужбовцем складено акт проведення службового розслідування, який в подальшому затверджено тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

За наведених обставин суд вважає, що слушними слід визнати доводи представника позивача про те, що проведення службового розслідування доручено особі, яка відповідно до частини 1 статті 85 Дисциплінарного статут ЗСУ не вправі проводити таке, адже не передбачено можливості проведення службового розслідування солдатом стосовно правопорушення, вчиненого старшим сержантом.

Наведене свідчить про грубе порушення процедури проведення службового розслідування, що саме по собі є достатньою підставою для визнання протиправним та скасування наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, що прийнятий за результатами проведення такого службового розслідування.

Окрім того, відповідно до частини 3 статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Подібні за змістом приписи містить і Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (далі - Порядок № 608).

Так, відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Із системного аналізу наведених вище приписів слідує, що за загальним правилом строк проведення службового розслідування становить один місяць з дня його призначення, проте в окремих випадках цей строк може бути продовжено виключно командиром (начальником), який його призначав, або старшим командиром (начальником). Тобто про продовження проведення службового розслідування відповідним командиром має бути видано індивідуальний акт (зокрема у формі наказу), яким командир (начальник) продовжує строк проведення службового розслідування та визначає кінцевий термін його проведення. При цьому загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

При цьому, як слідує з описової частини акту проведення службового розслідування від 31 серпня 2022 року, таке розпочато на підставі наказу тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 16 липня 2022 року № 128 та завершено 31 серпня 2022 року складанням цього акту.

Водночас жодних доказів того, що тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 або старшим командиром приймалося рішення про продовження строку проведення службового розслідування з визначенням кінцевої дати його проведення (31 серпня 2022 року) матеріали справи не містять, а тому слід констатувати, що службове розслідування завершено поза межами місячного строку його проведення, що свідчить про недотримання частини 3 статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ та пункту 13 Порядку № 608.

Таким чином, недотримання відповідачем наведених вище вимог щодо процедури проведення службового розслідування є суттєвими порушеннями, що є підставою для визнання протиправним та скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 31 серпня 2022 року.

При цьому суд критично ставиться до посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на неможливості проведення службового розслідування іншим військовослужбовцем у зв`язку з перебуванням особового складу військової частини в зоні проведення бойових дій.

Так, варто зазначити, що відсутність на час проведення службового розслідування інших осіб у військовій частині НОМЕР_1 не є підставою для недотримання вимог Дисциплінарного статуту ЗСУ під час проведення такого розслідування.

Більше того, приписи частини 3 статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ дозволяють провести службове розслідування і командиру військової частини. При цьому з виданого тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 наказу про призначення службового розслідування слідує, що під час видання такого наказу така посадова особа перебувала за місцем дислокації військової частини, в АДРЕСА_2 .

У позовній заяві представник позивача окрім скасування наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення також просить визнати протиправними дії тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд зауважує, що відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень або ж визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Такі положення узгоджуються з приписами пунктів 2, 3 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведених вище обставин, на переконання суду, з метою ефективного захисту порушених прав позивача слід визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 № 213 від 31 серпня 2022 року, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Щодо позовних вимог в частині ненарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, що передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та премії за особистий внесок у загальні результати служби, то суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною 2 статті 1-2 Закону № 2011 у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі - Постанова № 168).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Як унормовано абзацом 4 пункту 1 Постанови № 168, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29.

За змістом пункту 9.8 цього окремого доручення додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", не виплачується військовослужбовцям, які вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Окрім того, особливості преміювання військовослужбовців Збройних Сил України визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260).

Так, пунктом 1 розділу ХVІ Порядку № 260 передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків (пункт 3 розділу ХVІ Порядку № 260).

При цьому відповідно до пункту 5 розділу ХVІ Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема, за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Тобто, для позбавлення військовослужбовця додаткової винагороди повинен мати місце або факт вживання ним алкогольних напоїв (наркотичних та психотропних речовин) саме на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, або прибуття таким військовослужбовцем на службу в нетверезому стані (в стані наркотичного сп`яніння), або виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння).

Водночас для позбавлення військовослужбовця щомісячної премії слід встановити факт вживання ним алкогольних напоїв (наркотичних речовин) саме на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час або факт прибуття його на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння).

Лише у разі встановлення таких обставин військовослужбовця можливо позбавити додаткової винагороди та/або щомісячної премії.

Так, у наказі № 153 від 01 серпня 2022 року містяться посилання на пункт 5 розділу ХVІ Порядку № 260 в частині позбавлення позивача виплати щомісячної премії в розмірі 100 відсотків, а у відзиві на позовну заяву на положення окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 в частині позбавлення позивача додаткової винагороди.

Разом із тим суд установив, що в наказі № 153 від 01 серпня 2022 року відсутні посилання на те, за які саме дії позивача позбавлено таких виплат, адже пункт 5 розділу ХVІ Порядку № 260 передбачає декілька окремих правопорушень, за допущення яких військовослужбовцеві не виплачується щомісячна премія (або вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, або прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння).

Більше того, наказ № 153 від 01 серпня 2022 року взагалі не містить обгрунтування підстав невиплати позивачеві додаткової винагороди у липні 2022 року, що не узгоджується із необхідністю прийняття обгрунтованого рішення.

А тому наказ № 153 від 01 серпня 2022 року в частині позбавлення позивача додаткової винагороди не відповідає пункту 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання у відзиві на позовну заяву на положення окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 як на правову підставу позбавлення позивача у липні 2022 року додаткової винагороди не розкривають змісту конкретного правопорушення, за допущення якого позивача позбавлено виплату додаткової винагороди, оскільки зі змісту окремого доручення Міністра оборони слідує, що для позбавлення військовослужбовця додаткової винагороди повинен мати місце або факт вживання ним алкогольних напоїв (наркотичних та психотропних речовин) саме на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, або прибуття таким військовослужбовцем на службу в нетверезому стані (в стані наркотичного сп`яніння), або виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння).

Незазначення одного із правопорушень, за яке можливо позбавити військовослужбовця додаткової винагороди, унеможливлює надання правової оцінки такому.

Водночас суд враховує те, що єдиним доказом, на підставі якого позивача позбавлено відповідних виплат, є протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що складений 16 липня 2022 року, адже наказ № 153 датований 01 серпня 2022 року. При цьому акт проведення службового розслідування складено лише 31 серпня 2022 року, тобто набагато пізніше дати видання відповідного наказу, а тому висновки акту не могли бути покладені в основу наказу № 153 від 01 серпня 2022 року.

Судом вживалися заходи щодо витребування у відповідача належним чином засвідченої копії такого протоколу, проте, незважаючи на отримання уповноваженим представником військової частини копії такої ухвали, така залишилась невиконаною.

Також суд враховує і те, що згідно з відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2022 року у справі № 127/15125/22 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності.

За таких обставин відповідачем не доведено того, що позивач допустив одне з правопорушень, що передбачене пунктом 9.8 окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 та пунктом 5 розділу ХVІ Порядку № 260, що слугувало підставою для невиплати йому в липні 2022 року додаткової винагороди та щомісячної премії.

Тобто, відсутні докази того, що позивач або вживав алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) саме на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, або прибув на службу в нетверезому стані (в стані наркотичного сп`яніння), або виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння).

За таких обставин відповідач безпідставно не виплатив позивачу такі складові грошового забезпечення в липні 2022 року, а тому слід визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 153 від 01 серпня 2022 року в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та премії за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року.

Що ж стосується вимог, пов`язаних з нарахуванням та виплатою позивачеві додаткової винагороди з 30 червня 2022 року по 26 вересня 2022 року, то суд зважає на таке.

З огляду на висновки суду про те, що відповідач безпідставно не виплатив позивачеві додаткову винагороду та премію за липень 2022 року, тому позовні вимоги в частині необхідності нарахування та виплати таких складових грошового забезпечення за липень 2022 року є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас відсутні підстави для нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди за 30 червня 2022 року, адже як слідує з довідки військової частини НОМЕР_1 вих. № 538 від 08 вересня 2022 року, додаткова винагорода позивачу в червні 2022 року виплачена.

Відсутні також і підстави для нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди за період з 01 серпня по 26 вересня 2022 року, адже наявною в матеріалах справи довідкою військової частини НОМЕР_1 вих. № 1148 від 29 квітня 2023 року підтверджується той факт, що відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 додаткова винагорода ОСОБА_1 у цей період виплачувалася.

Таким чином, з огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправність наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 № 153 від 01 серпня 2022 року в частині ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та премії за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, тому задоволенню підлягає й вимога щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, що передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року.

При цьому, незважаючи на те, що в прохальній частині позовної заяви не йдеться про необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити премію за липень 2022 року, однак суд з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку вийти за межі позовних вимог та з метою ефективного захисту прав позивача зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за липень 2022 року також і премію.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 2977,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 06 жовтня 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 2997,20 гривень, а тому на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 1498,60 гривень.

Задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 213 від 31 серпня 2022 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 153 від 01 серпня 2022 року в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та премії за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, що передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та премію за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1498 (одна тисяча чотириста дев`яносто вісім) гривень 60 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 )

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26623514)

Повний текст рішення суду складено 01.05.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович