Справа № 729/259/23
Суддя: Бойко В. І.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 729/259/23
2-а/729/4/23 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Романченко С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду в м. Бобровиця позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови серії БАВ №175741 від 15.02.2023 року, винесену поліцейським СРПП ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Берш Артемом Сергійовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень .Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 15.02.2023 біля 18 год. 12 хв. його зупинили працівники поліції та повідомили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння під час керуванням автомобілем. Після спілкування з працівником поліції ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст..130 КУпАП, до позивача підійшов інший працівник і повідомив, що він також порушив вимоги ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме керував автомобілем і при цьому не користувався ременем безпеки. На прохання позивача надати відеодокази вказаного правопорушення поліцейський ОСОБА_4 відповів відмовою та після цього виніс постанову. Пліцейським СРПП ВП № 2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Бреш А.В. адміністративна справа розглянута без залучення адвоката, хоча він неодноразово вимагав у поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надати йому правову допомогу, або дочекатися його адвоката, а потім розглянути адміністративну справу, а тому він вважає, що вказана постанова від 15.02.2023 серія БАВ № 175741 винесена в порушення вимог діючого законодавства, а саме: відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до змісту вищевказаної постанови поліцейського Бреш А.В. вбачається, що факт правопорушення відбулось 15.02.2023 о «18» год. «12» хв., а справу було розглянуто 15.02.2023 о «18» год. «35» хв. у відсутність його адвоката, що позбавило його права на захист. Будь-яких даних в постанові про приєднання відео-доказів правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП не має, що вказує на те, що розгляд справи відбувався з порушенням вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 № 1395, та ст. 268 КУпАП.

Так, відповідно до п. 5 розділу III вищевказаної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Як зазначено у ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 КУпАП протокол не складається і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В матеріалах справи відповідачем не надано підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, що свідчили б про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Оскаржувана постанова серії БАВ № 175741 від 15.02.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчиненняним правопорушення.

Так , в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей щодо фіксування інкримінованого йому правопорушення, а також не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Тобто, будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідачем в матеріалах адміністративної справи не надано.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 26.04.2018 р. по справі №338/1/17 та постанова Верховного Суду від 05.08.2019 у справі№ 712/12830/16-а.

Таким чином, він не погоджується із зазначеним рішенням поліцейського, бо вважає себе невинним, а постанову серія БАВ № 175741 від 15.02.2023 необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків поліцейського фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально та процесуального права.

02.03.2023 р. ухвалою Бобровицького районного суду за вказаним позовом було відкрито провадження та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

28.03.2023 на адресу суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, в якому відповідач просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити з огляду на таке.

Так дійсно, 15.02.2023 о 18 год. 12 хв. позивач керував автомобілем РЕНО ТРАФІК д.н.з. НОМЕР_1 в м. Бобровиця по вул. Вересневій та був зупинений нарядом СРПП ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, через порушення п. 2.3 ПДР України, а саме те, що водій під час руху був не пристебнутий паском безпеки. Поліцейський Бреш А.В. належним чином представився та повідомив причину зупинки т/з, а саме п.1 ч.І ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». В ході подальшого спілкування з гр. ОСОБА_1 поліцейський повідомив, що відносно останнього будуть складені адміністративні матеріали, роз`яснив конституційні права та право на професійну правничу допомогу і ознайомив з наявними доказами порушення п. п. 2.3 (в) ПДР України. За результатом розгляду справи була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 175741, якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Також в цей самий час на позивача було складено адміністративні матеріали за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З точки зору чинного законодавства, при розгляді та оформленні адміністративних матеріалів відносно позивача всі вимоги поліцейським витримані. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. У той же час, п. 2.3 ПДР України визначає: «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» .Пункт (в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.Стаття 121 ч. 5 КУпАП визначає настання адміністративної відповідальності за порушення правил користування ременями безпеки.Стаття 35 4.1 п.1 ЗУ «Про Національну поліцію» визначає підстави зупинення транспортного засобу, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.Таким чином, поліцейський правомірно зупинив транспортний засіб та розпочав розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 . Відповідно до ст. 52, 53 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України. Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі. Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 ЗУ «Про Національну Поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Наказом МВС №1395 від 07.11.2015, затверджена «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Ч. З Розділу III наказу МВС №1395 передбачає, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП. Відповідно ст. 222 КУпАП розгляд адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП підвідомчі органам Національної поліції та у відповідності до ст. 258 КУпАП протоколи у таких випадках не складаються. Ч. 1 Розділу IV наказу МВС №1395 визначає: розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.При цьому наказ №1395 містить у свої додатках встановлену примірну форму для постанов про накладання адміністративного стягнення. Дана форма є обов`язковою саме в тому вигляді, який затверджений наказом. Вносити до неї зміни, розширювати графи для записів поліцейських тощо - не припустимо.Дана інструкція прямо не передбачає додавання до постанов про накладення адміністративного стягнення будь-яких додатків, на відміну від вимог, які вона встановлює до аналогічних протоколів (як то письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання, акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння, інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення). Відповідно до Розділу IV наказу МВС №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Таким чином, поліцейський Бреш А.В. здійснюючи розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 діяв у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а постанова серії БАВ № 175741 від 15.02.2023 року відповідає встановленій формі.

19.04.2023 року позивач подав відповідь на відзив, в якій просить його позовні вимоги задовільнити, оскільки будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення , передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, відповідачем не надано.

Третя особа у справі ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд справи.

Суд, дослідивши докази у справі , прийшов до наступного висновку.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення від 15.02. 2023 року, серії БАВ №175741 на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП у розмірі 510 грн. За вказаною постановою ОСОБА_1 15 лютого 2023 року о 18 год. 12 хв. в м.Бобровиця по вул. Вересневій буд.48 , керував транспортним засобом марки РЕНО ТРАФІК д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний ременем пасивної безпеки, при цьому не був пристебнутий, чим порушив п. 2.3 в ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.2.3 в) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина п`ята статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням роз`яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, крім наданої позивачем копії постанови серії БАВ № 175741 від 15.02.2023 у справі про адміністративне правопорушення, інших доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, суду не надано.

При цьому суд зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, провадження № К/9901/15804/18.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а також не спростував доводів, на які він посилається у адміністративному позові.Відповідачем також не надано доказів правової підстави зупинки транспортного засобу під керуванням позивача саме з підстав порушення ним п.2.3 в ПДР України, оскільки позивачем в позовній заяві наведена інша причина зупинки транспортного засобу.

Відсутність будь-яких фактичних даних (доказів) у матеріалах справи про винуватість ОСОБА_1 , підтверджують факт відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, наведені обставини не дають змоги однозначно оцінити дії ОСОБА_1 , як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП.

Враховуючи фактичну відсутність у справі доказів, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, за порушення яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 241-246,255,286 КАС України, ст.7, 9, 121 ч.5, 245, 280, 293 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову серія БАВ №175741 від 15.02.2023 року, винесену поліцейським СРПП ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Берш Артемом Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 04.05.2023.

Суддя: В.І. Бойко