Справа № 500/70/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/70/23

04 травня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно - господарської діяльності) від 07.06.2022 №674 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 ».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на службі в Збройних силах України, та проходить службу на посаді начальника польової лазні третього артилерійського дивізіону у Військовій частині НОМЕР_1 .

Командиром Військової частини № НОМЕР_3 07.06.2022 винесено наказ №674, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності - накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» та позбавлено премії за червень 2022 року в повному обсязі з підстав порушення позивачем вимог статей 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, а також за порушення вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV.

В зазначеному наказі зазначено, що умовами, що сприяли вчиненню порушення військової дисципліни стало небажання військовослужбовця утримуватися від шкідливої звички вживання алкоголю.

Позивач вважає такий наказ необґрунтованим та протиправним, наполягає на тому, що підтверджені факти перебування його в стані алкогольного сп`яніння відсутні, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності обґрунтовує в тому числі, неприязністю командира третього артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_3 до позивача. Вважає, що 06.06.2022 підполковник ОСОБА_2 подав неправдивий рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 (вх.№1016а) про факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння за результатами якого 07.06.2022 наказом командира військової притягнуто позивача до відповідальності.

Зазначає, що окрім спірного наказу, - щодо позивача за фактом перебування у стані алкогольного сп`яніння також складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Акцентує особливу увагу суду на тому, що 09.11.2022 постановою Дніпровського апеляційного суду у справі №189/506/22 провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що оскільки він не вчинив дисциплінарного проступку та адмінправопорушення, то він звертався до суду з даним позовом з метою захисту своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою від 11.01.2023 суд залишив позовну заяву без руху, встановивши строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 14.02.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

06.03.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що згідно рапорту командира третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 вх.№1016/а, позивач був виявлений з явними ознаками алкогольного сп`яніння 05.06.2022 близько 08:00 в районі зосередження третього артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту Коломійці, Дніпропетровської області, майором ОСОБА_3 , заступником командира третього артилерійського дивізіону з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач вказує, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння (окрім рапорту командира третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 від 05.06.2022 вх.№1016/а) підтверджується також протоколом №145 від 05.06.2022 про військове адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, який складався у присутності свідків, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили факт перебування позивача з ознаками алкогольного сп`яніння, виклавши це у письмових поясненнях, а також особистим підписом вказаного протоколу позивачем, у якому він вказав, що особисто підписав даний протокол без зауважень, повністю визнав свою вину та просив суворо не карати.

Відповідач акцентує увагу суду на тому, що жодних доказів, які б спростовували факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, ним у позовній заяві не наведено та не долучено до матеріалів справи. Відповідач зазначає, що командир третього артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 уповноважений на складання протоколу про військово адміністративні правопорушення профільною Інструкцією, а отже діяв в межах і у спосіб передбачений законодавством.

Щодо рішення Дніпровського апеляційного суду у справі №189/506/22, яким закрито провадження у справі про притягнення позивача до адмінвідповідальності за частиною третьою статті 172-20 КУпАП, то відповідач вказує, що підставою для притягнення позивача спірним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності є перебування в районі виконання завдань за призначенням в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується, зокрема, рапортом уповноваженої посадової особи відповідача. Відповідач зазначив, що один і той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна.

При цьому відповідачем вказується, що правове регулювання вчинення адміністративного правопорушення може бути підставою для застосування заходів дисциплінарного впливу й не ставиться у залежність від того, чи притягнута особа до адміністративної відповідальності, в той час як для притягнення до дисциплінарної відповідальності слід з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи.

Також відповідач зазначає, що Позивач своїми діями дискредитував звання військовослужбовця, оскільки поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно- правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Вказує, що такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет Збройних Сил України в очах громадськості.

13.03.2023, на адресу суду позивачем подано клопотання про долучення доказів у справі, а саме: судових рішень у справі №189/506/22.

27.03.2023, позивачем подано на адресу суду відповідь на відзив, у якій, окрім іншого, позивач вказав, що відповідачем не доведено «факт перебування в стані алкогольного сп`яніння в службовий час», з огляду на що, на переконання позивача, достатні підстави вважати, що ним порушено вимоги Статуту внутрішньої служби ЗСУ та вимоги Дисциплінарного статуту ЗСУ, - відсутні.

27.03.2023, на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від відповідача, у яких, окрім іншого, відповідачем наголошено на тому, що предметом судового розгляду у межах даної судової справи є факт притягнення позивача саме до дисциплінарної відповідальності, а не адміністративної згідно КУпАП, з огляду на що відповідач заперечує спроби ототожнення позивачем цих двох видів відповідальності покликаннями на рішення суду за результатом розгляду адмінпротоколу.

Інших заяв на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2022 №37 солдата ОСОБА_1 , мобілізованого відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 призначено на посаду водія четвертої гармати другого артилерійського взводу дев`ятої артилерійської батареї третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 (арк. справи 43).

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.05.2020 №124 військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою начальника польової лазні третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 (арк. справи 43).

Рапортом командира третього артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 , вх.№1016/а від 06.06.2022 доведено до відома командира Військової частини НОМЕР_1 , що 05.06.2022 близько 08:00 год., в районні виконання завдань за призначенням виявлено солдата ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та в подальшому скеровано до Покровської лікарні, де підтвердили стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця начальника польової лазні третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . В рапорті підполковник попросив притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача за порушення вимог 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» без проведення службового розслідування, на підставі статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ (арк. справи 46).

До вказаного рапорту долучено Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (дата заповнення 05.06.2022). У вказаному Висновку, з покликанням на Акт медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій №565, складеному о 08 год 45 хв. 05.06.2022, у стані алкогольного сп`яніння, уповноваженим лікарем комунального некомерційного підприємства «Покровська лікарня» вказано, що громадянин ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, - результат 1,200 проміле (арк. справи 47).

Так, статтею 172-20 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, частиною третьою якої встановлено, що дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Так, командиром третього артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , підполковником ОСОБА_8 , складено протокол від 05.06.2022 №145 про військово адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-20 КУпАП, вчинене позивачем (арк. справи 48-49).

Зі змісту вказаного протоколу слідує, що в такому зафіксовано перебування позивача 05.06.2022 о 08:00 год з ознаками алкогольного сп`яніння при виконанні ним обов`язків військової служби перебуваючи в районі зосередження третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , чим вчинено порушення передбачене частиною третьою ст. 172-20 КуПАП. В свою чергу, позивача ознайомлено з даним протоколом та вручено один його примірник, що засвідчено власним підписом останнього. Також, у графі: «Пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності» даного протоколу вказано: «свою вину визнаю, прошу суворо не карати» та міститься особистий підпис позивача, будь яких заперечень позивачем в протоколі не зазначено.

До вказаного протоколу додано письмові пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які засвідчили факт перебування позивача у стані з ознаками алкогольного сп`яніння, а також повідомили що позивач, проходячи військову службу на посаді начальника польової лазні ВЧ НОМЕР_1 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 в місці розташування підрозділу та виконуючи військові обов`язки, в стані алкогольного сп`яніння, під час дії воєнного стану (арк. справи 51-54).

Також, до матеріалів судової справи Військовою частиною долучено Пояснення командира взводу забезпечення ЗАДН Військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_11 від 04.03.2023, в яких він, окрім іншого засвідчив факт перебування солдата ОСОБА_1 , 05.06.2022 в стані алкогольного сп`яніння на території базового табору та вказав, що на наступний день (06.06.2022), коли солдат перебував у тверезому стані, йому було доведено, що за вчинене ним порушення він буде притягнутий до відповідної відповідальності, в тому числі дисциплінарної (арк. справи 55-56).

Надалі, Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 07.06.2022 №674 за порушення вимог статей 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдата ОСОБА_1 , начальника польової лазні третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» і позбавлено премії за червень 2022 року в повному обсязі (арк. справи 44-45).

Як слідує з матеріалів судової справи, протокол про військово адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-20 КУпАП, вчинене позивачем №145 від 05.06.2023, - скеровано Військовою частиною НОМЕР_1 до Покровського районного суду Дніпропетровської області, який, постановою від 07.06.2022 визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, притягнувши його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 215 (двісті п`ятнадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655,00 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень 00 коп.) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104652072).

Вказане рішення оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду, який, постановою від 09.11.2022, постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року, якою позивача визнано винним за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3655 грн. - скасував. Закрив провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, «передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП» (ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (п. 2.9. а Правил дорожнього руху України) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107233772).

В подальшому, позивач, вважаючи наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності також протиправним оскаржив його до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що суть спору в межах даної судової справи, зводиться до безпідставного, на думку позивача, притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді «суворої догани» та позбавлення премії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частиню першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Відповідно до вимоги статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої безпеки, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).

Відповідно до статі 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За правилами статті 49 цього Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Статтею 13 Статуту встановлено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю) гідності (стаття 241 Статуту).

Як слідує з матеріалів справи, наказом від 07.06.2022 №674 за перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння, за порушення вимог статей 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та позбавлення премії.

З приводу цього, суд вважає за необхідне зазначити, що факт перебування позивача - солдата ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується долученими до матеріалів судової справи доказами, зокрема, - рапортом командира третього артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 , вх.№1016/а від 06.06.2022, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також письмовими поясненнями командира взводу забезпечення ЗАДН Військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_11 від 04.03.2023 засвідчили, що позивач, проходячи військову службу на посаді начальника польової лазні ВЧ НОМЕР_1 , знаходячись в місці розташування підрозділу та виконуючи військові обов`язки, 05.06.2022 р. о 08:00 год перебував в стані алкогольного сп`яніння, під час дії воєнного стану.

Суд враховує, що правову оцінку складу адміністративному правопорушенню за частиною третьою статті 172-20 КУпАП надано судовими рішеннями у справі №189/506/22, разом з тим, вважає за доцільне, в межах розгляду даної судової справи про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, взяти до уваги той факт, що протокол від 05.06.2023 №145 про військово адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-20 КУпАП, підписано, в тому числі позивачем, без зауважень, а у графі «Пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності» - вказано «свою вину визнаю, прошу суворо не карати» та міститься особистий підпис позивача.

Крім того, як слідує з постанови Дніпровського апеляційного суду від 09.11.2022, у справі №189/506/22, суд закрив провадження про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. (ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (п. 2.9. а Правил дорожнього руху України) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107233772).

В свою ж чергу, згідно оскаржуваного наказу позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог статей 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, тобто до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, за фактом перебування позивача 05.06.2022 р. о 08:00 год в місці розташування підрозділу та при виконанні військових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, під час дії воєнного стану.

Суд зазначає, що один і той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна.

Застосування заходів дисциплінарного впливу не ставиться законом у залежність від того, чи притягнута особа до інших видів відповідальності, в тому числі, адміністративної. Разом з тим, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, на переконання суду, слід з`ясувати обставини скоєного, його причини.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 07.11.2019 у справі №826/1610/18.

Крім того, суд зазначає, що зі змісту постанови Дніпровського апеляційного суду від 09.11.2022 у судовій справі №189/506/22, слідує, що розгляді даної справи суд не встановлював обставини, які підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме, не досліджено рапорт підполковника ОСОБА_8 , не допитано жодного свідка, які були очевидцями встановленого факту, в тому числі не заслухано пояснення посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 , як і не надано правову оцінку поясненням самого позивача, зазначеним у графі протоколу про адмінправопорушення «Пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності» - де зазначено позивачем: «свою вину визнаю, прошу суворо не карати» та міститься особистий підпис позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеною нормою КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною четвертою статті 78 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Таким чином, адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Підтвердженням наведеного слугують приписи частини четвертої статті 78 КАС України, згідно якої правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

За таких умов суд вважає, що встановлені постановою Дніпровського апеляційного суду у справі №189/506/22 обставини є відмінними від обставин, які досліджені в цій справі, а відтак не мають преюдиційного значення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про підтвердження факту вчинення дисциплінарного правопорушення, а відтак відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу відповідача.

Таким тином, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення виявленого порушення, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення викладений Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №813/3020/16 провадження 9901/22208/18).

Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно частиною першою статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №674 від 07.06.2022 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_1 ", - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 );

відповідач: - Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.