Справа № 569/3902/23
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/3902/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Василюк В.В.,

pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, Інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Романа В`ячеславовича про скасування постанови серії RVN 001055 від 11.01.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, Інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Романа В`ячеславовича про скасування постанови серії RVN 001055 від 11.01.2023 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 11.01.2023 року постановою серії RVN № 0001055 його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 680 грн. 00 коп.

Згідно постанови, 10.01.2023 року о 10 год. 00 хв., позивач, який керував транспортним засобом Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 порушив правила зупинки, а саме: здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створює перешкоду дорожньому руху, чим порушив п.п. 15.9 «и» ПДР.

Позивач з даною постановою не згідний, оскільки вважає, що вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Зазначає, що він зареєстрований та постійно проживає в будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення МСЕК від 07.11.2018 року він є інвалідом 3 групи довічно.

Вказує, що в зв`язку з відсутністю спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» по вул. Соборна (біля пам`ятника Марії Несвицької, біля Рівненського обласного академічного музично-драматичного театру), вул. С.Петлюри в м. Рівне, він часто зупиняється в центральній частині міста, однак старається не порушувати ПДР та не чинити перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Зазначає, що 10.01.2023 року близько 10 год. йому стало зле та він не міг продовжувати рух і змушений був зупинити автомобіль у зв`язку з необхідністю прийняти ліки, які необхідно було терміново придбати в аптеці. Причому ним було здійснено зупинку транспортного засобу таким чином, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху.

28.03.2023 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області в.о. директора Департаменту І.Матаєвою подано відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 11.01.2023 року інспектором Департаменту відділу контролю за паркуванням Тудзьо Романом В`ячеславовичем було виявлено транспортний засіб Nissan X Trail, д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створює перешкоду дорожньому руху, чим порушив п. 15.9 «и» ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП. Після чого інспектором було здійснено фотофіксацію правопорушення та розміщено на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, зазначає, що додані до відзиву копії фотознімків потрібно вважати належними та допустимими доказами у адміністративному провадженні. Однак, в додатках відсутні відомості про долучення вказаних фотознімків.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Вказує, що він зареєстрований та постійно проживає в будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення МСЕК від 07.11.2018 року він є інвалідом 3 групи довічно. Зазначає, що 10.01.2023 року близько 10 год., перебуваючи за кермом автомобіля Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Соборна в м. Рівне йому стало зле та він не міг продовжувати рух, в зв`язку з чим був змушений зупинити автомобіль з необхідністю прийняти ліки, які потрібно було придбати в аптеці. Вказує, що він здійснив зупинку транспортного засобу таким чином, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху. Також повідомив, що при поверненні до автомобіля він не бачив будь-яких повідомлень чи постанов про порушення ним ПДР. Дана обставина стала б обґрунтованою підставою для збереження касового чека про придбання ліків у цей час. Однак, про винесену постанову дізнався з отриманого ним рекомендованого листа лише 22 лютого 2023 року, про що свідчить трекер поштових повідомлень, який долучений до позовної заяви.

Представник відповідача Василюк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.04.2023 року здійснено перехід в письмове провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, Інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Романа В`ячеславовича про скасування постанови серії RVN 001055 від 11.01.2023 року.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови серії RVN 001055 від 11.01.2023 року, 10.01.2023 року о 10 год. 00 хв., ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 порушив правила зупинки, а саме: здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створює перешкоду дорожньому руху, чим порушив п.п. 15.9 «и» ПДР за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови серії RVN 001055 від 11.01.2023 року, винесеної Інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Р.В. накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн.

З долучених до адміністративного позову фотознімків створених 10.01.2023 року не вбачається, що останні підтверджують те, що автомобіль позивача Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 зупинився ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території. Крім того, з фотознімків неможливо встановити, що інспектор перебуває саме на виїзді з прилеглої території, звідки повинен проводитись замір.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі -КУпАП).

Вимогами ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до підпункту "и" пункту 15.9 розділу 15 ПДР, зупинка забороняється, зокрема, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

З аналізу зазначених правових норм можна зробити висновок, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Належним доказом підтвердження вчинення порушником вищевказаного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Підстави для накладення адміністративного стягнення відсутні, оскільки згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Стаття 18. КУпАП визначає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Згідно ст. 22. КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Вважає, що, враховуючи наведені обставини у даній справі, є підстави для звільнення від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, однак лише у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності. Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті "для усунення небезпеки, яка загрожує". Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Також, стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана "передчасна" і "спізніла" крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.

З вищевикладеного вбачається, що позивач діяв у стані крайньої необхідності і змушений був зупинити автомобіль та придбати собі ліки, оскільки життя і здоров`я особи є найвищою цінністю, про що закріплено в Конституції України, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З врахуванням наведеного, склад адміністративного правопорушення у діях позивача не підтверджується доказами по справі, відповідачем не доведений, доводи позивача відповідачем не спростовано, тому позовні вимоги щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії RVN 001055 від 11.01.2023 року слід задовольнити, а провадження по справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 292, пп. 15.5) ч.1 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії RVN 001055 від 11.01.2023 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП - скасувати а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 11.12.1997 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради (33014, м. Рівне, вул. Ст. Бандери, 44, код ЄДРПОУ - 44350009).

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.