Справа № 280/6576/22
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 травня 2023 року Справа № 280/6576/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. О. Матросова, буд. 29, )

про визнання дій протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 23 травня 2022 року № 812 о/с про звільнення сержанта поліції ОСОБА_1 (0173098), поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області;

- поновити сержанта поліції Сахна Сергія Володимировича (0173098), поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області з 23 травня 2022 року;

- стягнути з Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- відповідно до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду в частині поновлення сержанта поліції ОСОБА_1 (0173098), поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 01.02.2022 проходив службу в поліції на посаді поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області з місцем розташування у м. Мелітополі. Зауважує, що з моменту оточення (блокування) ІНФОРМАЦІЯ_1 військами Російської Федерації м. Мелітополя та Мелітопольського району він з дозволу безпосереднього керівника ОСОБА_2 25.02.2022 він виїхав до смт Верхній Рогачик, Херсонської області, за місцем мешкання його батьків та малолітнього брата та в якому він проживав до призначення на посаду поліцейського ІТТ № 3 у м. Мелітополь. В смт В. Рогачик він проживав до моменту прибуття на підконтрольну українській владі територію, не отримував від відповідача жодних письмових чи усних наказів, інших організаційно-розпорядчих документів, телефонограм чи повідомлень будь-якими каналами зв`язку щодо зміни місця несення служби; інструкцій щодо вчинення конкретних дій, явки чи перебування у конкретному місці; встановлення будь-яких обмежень чи заборон. Натомість, позивач надсилав на електронну адресу відповідачу рапорти в яких зазначав про неможливість виїхати з місця проживання, просив допомоги в евакуації та зазначав про вірність Присязі поліцейського. Крім того, позивач був позбавлений можливості покинути місце проживання або зв`язатися з керівництвом через відсутність будь-якого зв`язку. Посилаючись на норми Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зазначає, що відповідач, при прийнятті рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, не провів належного службового розслідування; не повідомив позивача про його ініціювання; не з`ясував належним чином обставини, які стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення; не з`ясував місце перебування позивача, враховуючи запровадження воєнного стану; не викликав позивача для надання пояснень та не надав можливості подати докази, спрямовані на спростування вчинення дисциплінарного проступку, чим порушив право на захист. На підставі викладеного вказує, що спірний наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню. При цьому, скасування даного наказу є підставою для поновлення позивача на службі в поліції на посаді, яку він обіймав перед звільненням. Крім того вказує, що має право на стягнення з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.05.2022 і по день прийняття судом рішення про поновлення на посаді. З урахуванням вищевикладеного просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 21.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін.

09 грудня 2022 року разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача подана заява про перехід з спрощенного позовного провадження в загальне.

09 квітня 2023 року ухвалою суду у задоволені заяви представника відповідача про перехід до розгляду справи із спрощеного в загальне позовне провадження відмовлено.

09 грудня 2022 року разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача подана заява про залишення позовної заяви без розгляду.

18 квітня 2023 року ухвалою суду у задоволені заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Відповідач позов не визнав, у поданому 09 грудня 2022 року відзиві (вх. № 47035) посилається на те, що ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Зазначає, що наказом № 314 від 18.04.2022 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» було призначено службове розслідування. Підставою для його призначення послужили рапорти: начальника УКР ГУНП в Запорізькій області Чернети В., начальника КЦ ГУНП в Запорізькій області Кацуби Р., начальника ВОЗДМТТО ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , начальника ЦЗ ГУНП в Запорізькій області Рєзанова А., командира РКС ГУНП в Запорізькій області Сироватки К., начальника БПОП ГУНП в Запорізькій області Вєсєлова С., складені на виконання п.6 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами російської федерації, до м. Запоріжжя», у якому зазначено, що станом на 16.04.2022, у порушення вимог пунктів 3 та 5 вказаного наказу, до м. Запоріжжя з території Мелітопольського району Запорізької області, яка є захопленою окупаційними військами російської федерації, для несення служби не прибули та не стали на облік наступні поліцейські, у тому числі поліцейський ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1 , у визначений строк не прибули до місць дислокації підрозділів у м. Запоріжжі.

Враховуючи зазначені відомості, які свідчать про можливе вчинення поліцейським ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, керуючись ч. 3 ст. 11, статтями 14 та 15 Дисциплінарного статуту, Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції та Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженими наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, начальником ГУНП в Запорізькій області видано наказ від 18.04.2022 № 314 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» (у письмовому провадженні), з метою встановлення наявності або відсутності складу дисциплінарного проступку в діях позивача, а також з`ясування обставин невиконання вимог наказу ГУНП від 04.04.2022 № 282 та підстав невиходу ОСОБА_1 на службу. Вказує, що факт неприбуття позивача до м. Запоріжжя та не постановки протягом доби з моменту прибуття на облік у ГУНП в Запорізькій області з 16.04.2022 до 23.04.2022 підтверджується відповідними актами. При цьому, як вимоги наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282, так і зміст телеграми ГУНП в Запорізькій області від 26.03.2022 № 102/01/13-2-22 «Про порядок прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу, а також членів їх сімей до ГУНП в Запорізькій області» доведено до відома позивача під час телефонних розмов та у мобільних застосунках. Матеріалами службового розслідування підтверджується, що відомості, викладені у рапорті ОСОБА_3 та інших осіб, знайшли своє підтвердження. Також, відповідач вказував на те, що під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією взято до уваги, що станом на 16.05.2022 з захопленої окупаційними військами території Запорізької області до м. Запоріжжя прибуло та стало на облік 774 поліцейських, у тому числі більш як 100 поліцейських, які проходять службу у Мелітопольському РВП ГУНП в Запорізькій області. Своїми діями позивач порушив вимоги ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, передбаченої ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. З урахуванням викладеного просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

19.12.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 48076), в якій він спростовує доводи відповідача з підстав, викладених у позові та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності з`ясував наступне.

На службу до Національної поліції України позивача було прийнято відповідно до наказу № 590 о/с від 05.08.2019. З 05.08.2019 проходив службу в Національній поліції в Департаменті патрульної поліції у м. Херсон. З 01.02.2022 позивача було переведено до м. Мелітополя та призначено на посаду поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області та присвоєно спеціальне звання сержант поліції.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 04.04.2022 ГУНП в Запорізькій області видано наказ № 282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», відповідно до пунктів 3, 5 якого наказано поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу) структурних підрозділів апарату ГУНП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області визначених у пункті 1, 2 цього наказу прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м. Запоріжжя до 15.04.2022 (включно). Поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу), зазначеним у пунктах 1, 2 цього наказу стати на облік у ГУНП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття. Пунктом 6 наказано начальникам структурних підрозділів апарату ГУНП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, визначених у пункті 1, 2 цього наказу, 16.04.2022 підготувати рапорти із переліком працівників, які не прибули до м. Запоріжжя на виконання цього наказу.

До керівництва ГУНП в Запорізькій області надійшли рапорти начальника УКР ГУНП в Запорізькій області полковника поліції ОСОБА_4 , начальника КЦ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Кацуби P., начальника ВОЗДМТТО ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , начальника ЦЗ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 , командира РКС ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 , начальника БПОП ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції Вєсєлова С., які складені на виконання п. 6 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04 квітня 2022 року № 282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя» (далі - наказ № 282), у яких зазначено, що станом на 16 квітня 2022 року, у порушення вимог пунктів 3 та 5 вказаного наказу, до м. Запоріжжя з території Запорізької області, яка є захопленою окупаційними військами Російської Федерації, для несення служби не прибули та на облік у ГУНІІ в Запорізькій області не стали наступні поліцейські ІТТ № 3 (м. Мелітополь) ГУНП в Запорізькій області: серед яких поліцейський ІТТ № 3 ГУ НП в Запорізькій області сержант поліції ОСОБА_1 .

18 квітня 2022 року наказом ГУНП в Запорізькій області № 314 за вищезазначеним фактом призначено службове розслідування та утворена дисциплінарна комісія.

02 травня 2022 року наказом ГУНП в Запорізькій області № 352 строк службового розслідування призначеного наказом ГУНП від 18 квітня 2022 року № 314 за відомостями викладеними у рапорті начальника ВОЗДМТТО ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 та інших а начальників структурних підрозділів апарату ГУНП від 18 квітня 2022 року, продовжено до 17 травня 2022 року.

17 травня 2022 року затверджено висновок службового розслідування проведеного за відомостями, викладеними у рапорті начальника ВОЗДМТТО ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3

18 травня 2022 року видано наказ № 409 «Про застосування дисциплінарних стягнень», яким за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, передбаченої статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пунктів 3 та 5 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04 квітня 2022 року № 282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», що виразилось у неприбутті безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м. Запоріжжя, яке з 04 квітня 2022 року наказом ГУНП в Запорізькій області від 04 квітня 2022 року № 282 визначено місцем служби (роботи), та не постановці на облік у ГУНП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття, до поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Запорізькій області від 23 травня 2022 року № 812 о/с поліцейського ІТТ № 3 ГУ НП в Запорізькій області сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного Національної поліції України).

Позивач, вважає наказ № 812 о/с від 23 травня 2022 року про звільнення протиправними, оскільки в його діях був відсутній склад дисциплінарного правопорушення, а також було порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позивач, не погодившись з правомірністю застосування дисциплінарного стягнення та звільнення його зі служби в поліції, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Частиною першою статті 1 Закону № 580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 та 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут).

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Пунктом четвертим частини третьої статті першої Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно частини 5 статті 5 Дисциплінарного статуту, виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Отже, відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягне за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 позивачу, як і іншим поліцейським, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, наказано прибути до м. Запоріжжя у строк до 15.04.2022 (включно).

Зазначений наказ позивачем не виконано, як у строк до 15.04.2022 (включно), так і до завершення службового розслідування та прийняття спірних рішень.

Слід зазначити, що за правилами частин першої, третьої статті 4 Дисциплінарного статуту, наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, серед іншого, зазначає про те, що він не був ознайомлений із вимогами наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282.

За правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Відповідачем не надано належних та достовірних доказів на підтвердження того, що позивач був ознайомлений із вимогами наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 на момент винесення спірного наказу.

В той же час, у Висновку службового розслідування відповідач посилається на рапорт начальника ВОЗДМТТО ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Аксьонова С.А., який зазначав, що поліцейських повідомлено про вимоги наказу від 04.04.2022 № 282 під час телефонних розмов та у мобільних застосунках Whatsapp, Telegram, Viber. При цьому, яким чином відбувався зв`язок конкретно із ОСОБА_1 та яким чином йому доведено наказ від 04.04.2022 № 282, у рапорті та поясненнях ОСОБА_7 , а також у висновку службового розслідування не зазначено.

Крім цього, під час службового розслідування не взято до уваги рапорти позивача, які ним надсилались відповідачу засобами електронного зв`язку та не враховано те, що позивач повідомляв про неможливість виїзду з тимчасово окупованої території, а саме з смт. Верхній Рогачик Херсонської області, де він перебував з дозволу свого керівника ОСОБА_8 , а також не взято до уваги дані щодо відсутності коридорів виїзду з тимчасово окупованих територій (м. Херсон та Херсонської області), де з моменту окупації перебував позивач.

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що на момент прийняття спірного у цій справі наказів ОСОБА_1 не повідомлявся належним чином про вимоги наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282. Зворотного відповідачем суду не доведено.

Відповідно до визначення, наданого статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Порядок проведення службового розслідування врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Так, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (ч. 1 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

Як визначено частинами першою третьою статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Частинами шостою, сьомою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

За правилами, встановленими частинами першою, сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Аналогічні приписи містить і Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Матеріалами справи не підтверджується, що позивач отримував виклик для надання пояснень, оформлений листом від 03.05.2022 № 43/35/01-2022. Відповідно, позивач був позбавлений можливості надати пояснення щодо обставин справи.

Суд зазначае, що у Висновку службового розслідування, в частині, що стосується ОСОБА_1 , відповідач зазначає лише про невиконання ним пунктів 3 та 5 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282; при цьому, будь-яких інших зауважень та фактів відносно позивача даний висновок не містить.

Щодо покликань відповідача на те, що станом на 16.05.2022 з захопленої окупаційними військами території Запорізької області до м. Запоріжжя прибуло та стало на облік 774 поліцейських, у тому числі 100 поліцейських, які проходять службу у Мелітопольському РВП ГУНП в Запорізькій області, що, в свою чергу, свідчить про наявність у ОСОБА_1 можливості виїхати на підконтрольну українській владі територію, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до інформації, опублікованої на офіційному сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, протягом квітня 2022 року до міста Запоріжжя неодноразово гуманітарними коридорами евакуйовувались громадяни, а саме: 05.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 720 мешканців; 06.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Мелітополь та Гуляйполе - 2515; 07.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2050; 08.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак, Мелітополь, Енергодар, Оріхів, Гуляйполе - 3544; 09.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак. Мелітополь та Енергодар - 3233; 10.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2409; 11.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 3298; 12.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2135: 14.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2043; 15.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2131; 16.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 1211.

Разом із тим, відповідачем не враховано, що ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 , а фактично проживав в смт. Верхній Рогачик, Херсонської області, з території якого не було коридорів виїзду. Матеріалами справи не підтверджується, що позивач дійсно мав можливість безпечним шляхом дістатися до міста, з якого здійснювалася евакуація громадян до м. Запоріжжя.

Посилання відповідача на телеграму ГУНП в Запорізькій області від 26.03.2022 № 102/01/13-2-22 «Про порядок прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу, а також членів їх сімей до ГУНП в Запорізькій області» суд відхиляє, оскільки доказів, що позивача із нею ознайомлено, до суду не надано.

Крім того, п. 9 вказаної телеграми передбачає, що за відсутності шляхів безпечного виходу до визначеного місця збору поліцейські переходять у підпільний режим діяльності з дотриманням правил конспірації, шукають шляхи участі у націоанльному спротиві, за можливості підтримують постійний зв`язок та обмін інформацією з керівництвом на неокупованій території, очікують можливості виходу або звільнення з окупації.

Відповідачем в ході проведення службового розслідування не досліджувалося питання, чи була у позивача реальна можливість здійснювати зв`язок із керівнитвом на неокупованій території.

Отже, враховуючи, що єдиною підставою для звільнення позивача ОСОБА_1 зі служби в поліції є невиконання ним пунктів 3 та 5 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282, при цьому матеріали справи не містять доказів того, що позивач був обізнаний із цим наказом, а також враховучи відсутність підтверджень того, що позивач мав реальну можливість до 15.04.2022 включно безпечно дістатися до м. Запоріжжя із смт. Верхній Рогачик Херсонської, суд вважає, що наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 18.05.2022 № 409 «Про застосування дисциплінарного стягнення» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є протиправним, відповідно наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 23.05.2022 № 812 о/с «По особовому складу» підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно із частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі «Волков проти України», звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як способу відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами.

Отже, скасування вищезазначених наказів є підставою для поновлення позивача на попередній посаді, в даному випадку на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Іншого способу порушеного права у спорах про незаконне звільнення, крім поновлення на посаді відповідного органу (установи, підприємства, організації), КЗпП України не передбачає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №П/9901/101/18, постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/12916/15, від 06.03.2019 у справі № 824/424/16-а, від 13.03.2019 у справі № 826/751/16, від 27.06.2019 у справі № 826/5732/16, від 26.07.2019 у справі № 826/8797/15, від 09.10.2019 у справі № П/811/1672/15, від 12.09.2019 у справі № 821/3736/15-а, від 22.10.2019 у справі № 816/584/17, від 07.07.2020 у справі № 811/952/15.

Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною першої статті 27 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (із змінами і доповненнями) порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі також - Порядок № 100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

За змістом пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Для працівників з відрядною оплатою праці в разі відсутності оперативних даних для розрахунку заробітку за останній місяць розрахункового періоду він може замінюватися іншим місяцем, що безпосередньо передує розрахунковому періоду.

Абзацами 1-3 пункту 3 Порядку № 100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період. Якщо період, за який нараховано премію чи іншу заохочувальну виплату, працівником відпрацьовано частково, під час обчислення середньої заробітної плати враховується сума у розмірі не більше фактично нарахованої суми премії чи іншої заохочувальної виплати.

У відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Отже, розрахунок середньоденної заробітної плати проводиться шляхом ділення заробітної плати за робочі (календарні) дні, фактично відпрацьовані протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 24.11.2022 грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням зі служби складало: у березні 2022 року 9 474, 54 грн; у квітні 2022 року 3 300, 00 грн, усього 12 774, 54 грн.

Обчислюючи середньоденну заробітну плату (грошове забезпечення) позивача, суд виходить із того, що у березні 2022 року було 22 робочих дні, у квітні 21 робочий день.

Отже, середньоденна заробітна плата (грошове забезпечення) позивача становило 209,42 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.02.2019 у справі № 826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 6 387,27 грн необхідно звернути до негайного виконання.

Позивача звільнено від сплати судового збору в силу приписів пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як позивача у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 та 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Олександра Матросова, буд. 29, ) про визнання дій протиправними та скасування наказів -задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 23 травня 2022 року № 812 о/с про звільнення сержанта поліції ОСОБА_1 (0173098), поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області.

Поновити сержанта поліції Сахна Сергія Володимировича (0173098), поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області з 24 травня 2022 року.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24 травня 2022 року по 01 травня 2023 року у розмірі 70993 (сімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто три) гривні 38 коп.

Рішення суду в частині поновлення сержанта поліції ОСОБА_1 (0173098) на посаді поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 ГУНП в Запорізькій області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 6387,27 грн допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 01 травня2023 року.

Суддя Р.В.Сацький