Справа № 607/6243/23
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023 Справа №607/6243/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Крук А. В.,

представника позивача, адвоката Заплітної І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6746187 від 28 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУНП в Тернопільській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6746187 від 28 березня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 березня 2023 року інспектором відділення поліції №2 (міста Зборів) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області капітаном Гнідим О. І. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6746187. У вказаній постанові встановлено, що 28 березня 2023 року о 17.27 год. позивач керував автомобілем Chevrolet Aveo, р.н. НОМЕР_1 , в с. Ярчівці дорога М09, 26 км, без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п.9.8. Правил дорожнього руху (далі - ПДР), - порушення вимог ПДР (з 01.10 по 01.05 на транспортних засобах поза населеним пунктом повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар).

Спірною постановою ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

З рішенням відповідача позивач не погоджується та вважає, що правопорушення, яке ставиться йому в вину підпадає під ознаки правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 9.1. ПДР, попереджувальними сигналами є: сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; звукові сигнали; перемикання світла фар, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби, увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда, увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Пунктом 9.8 ПДР встановлено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8. назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях,

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Так, із п. 9.8 ПДР вбачається, що у період з 1 жовтня по 1 травня у світлу пору доби на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути включені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В той час, ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями-користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку pvxv чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,

Тобто за ч. 2 ст. 122 КУпАП може бути притягнута особа у разі порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відтак, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності внаслідок порушення п. 9.8 ПДР за ч. 2 ст. 122 КУпАП є безпідставним, оскільки за порушення пункту 9.8 ПДР (не ввімкнення за межами населеного пункту в період часу з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів чи ближнього світла фар) настає відповідальність за ст. 125 КУпАП, відповідно до якої особа притягується до адміністративної відповідальності у разі інших порушень ПДР, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу та передбачає адміністративне стягнення у виді попередження.

З вказаних вище підстав, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6746187 від 28 березня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою судді від 10 квітня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6746187 від 28 березня 2023 року. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

17 квітня 2023 року судом зареєстровано відзив на позову заяву, в якому представник ГУНП в Тернопільській області просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність. Свої доводи представник відповідача обґрунтував тим, що 28 березня 2023 року поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Гнідим О. І. винесено постанову серії ЕАС № 6746187 від 28 березня 2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510,00 грн. на гр. ОСОБА_1 котрий керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , та всупереч вимогам п. 9.8 ПДР та ч. 2 ст. 122 КУпАП здійснював рух поза межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар.

У тексті позовної заяви позивачем вказано, що постанова про адміністративне правопорушення винесена безпідставно, оскільки ним не здійснено порушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відповідальність за скоєне ним правопорушення передбачена ст. 125 КУпАП.

З даного приводу представник відповідача зазначає, що п. 9.8 ПДР визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідачем надається суду відеозапис (відеозапис document 27637099 mp4 з 1 хв 38 сек. по 1 хв 43 сек. запису та відеозапис 0000000__0009 МР 4 з 19 сек. по 32 сек.), яким підтверджується, що позивач, під час керування транспортним засобом поза населеним пунктом не увімкнув ближнє світло фар.

Позивач не заперечує сам факт порушення ПДР та норм КУпАП, а його доводи зводяться до невірної кваліфікації його дій відповідно до КУпАП.

У частині 2 ст.122 КУпАП вжита словесна конструкція «порушення правил ... користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів».

Вираз «при початку руху чи зміні його напрямку» конструктивно відноситься до виразу «попереджувальними сигналами». Вираз «порушення правил ... користування зовнішніми освітлювальними приладами» існує сам по собі.

Як було зазначено, п. 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином, ближнє світло фар виступає у викладі законодавця заміною денних ходових вогнів в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу.

Отож, ближнє світло фар, тоді, коли воно використовується з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, є за своєю суттю зовнішнім освітлювальним приладом. Не увімкнення ближнього світла фар у вказаний період є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, передбаченим ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно п.1.10 ПДР України, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Ближнє світло фар також відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п.9.8 фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР України настає відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, як вважає позивач.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17 травня 2018 року по справі №726/786/17 та від 07 лютого 2018 року по справі №285/1619/17. Таким чином, доводи позивача щодо неправильної кваліфікації вчиненого ним правопорушення є невірними.

Позивачем абсолютно безпідставно зазначається, що постанова не містить жодних доказів скоєного ним порушення. Так із бланку постанови, а саме п. 7 чітко прослідковується, що до постанови додається фіксація правопорушення на вимогу. Отже, постанова належним чином обґрунтована.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог Закону «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 268 КУпАП позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про усвідомлення ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності. Також факт визнання позивачем своєї вини підтверджується його добровільною оплатою штрафу на місці події, що підтверджується квитанцією (копія додається).

Також позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення п.п. 9.8 ПДР та ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи, а тому позов до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Заплітна І. А. підтримала доводи позовної заяви, просила скасувати спірну постанову серії ЕАС № 6746187 від 28 березня 2023 року, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов також просив розглядати справу без його участі у зв`язку із зайнятістю по службі.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6746187 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 28 березня 2023 року о 17:27:49 в с. Ярчівці, дорога М 09 26 км, водій керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, р.н. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8. ПДР порушення вимог ПДР (з 01 жовтня по 01 травня поза населеним пунктом повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

В п. 7 вказаної постанови зазначено про те, що до неї додаються відео з автореєстратора та нагрудного відео реєстратора.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду у встановлений законом процесуальний строк.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічноправових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будьяке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будьякими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Згідно п.1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

За змістом ст. 125 КУпАП, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Відповідно до п. 9.1 (г) ПДР України, попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Згідно п. 9.8 ПДР України, з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Денні ходові вогні це зовнішні світлові прилади і з точки зору ПДР України вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР України «Попереджувальні сигнали», в той час, як вимоги щодо користування зовнішніми світловими приладами передбачено у Розділі 19 ПДР України «Користування зовнішніми освітлювальними приладами».

Отже, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 не може бути підданий відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за не ввімкнення за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки його дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, відповідно до змісту якої, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження, що і мало місце в даному випадку.

З огляду на це суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки, як зазначено у постанові у справі про адміністративне правопорушення, останній під час зупинки інспектором вже рухався по автодорозі, а в розумінні ч. 2 ст. 122 КУпАП України, відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Таким чином, дії позивача, який керував транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкнення ближнього світла фар, підпадають під кваліфікацію ст. 125 КУпАП, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та, як наслідок, накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн є неправомірним.

Водночас, суд звертає увагу і на те, що досліджував надані представником відповідача матеріали відеозапису відео з автореєстратора та нагрудної відеокамери, про що які зазначено в п. 7 спірної постанови.

Суд з`ясував, що диск містить два відеозаписи: video276370991 з автореєстратора службового автомобіля працівників поліції, де о 17.19.09 28 березня 2023 року зафіксовано рух транспортного засобу, яким керував позивач без увімкненого ближнього світла фар, а також відеозапис з нагрудного відео реєстратора поліцейського 0000000__0009, який зафіксував зупинку транспортного засобу Chevrolet Aveo, р.н. НОМЕР_1 , який починаючи з 17.20.59 до 17:23:26 (впродовж наданого відеозапису) не здійснював руху, а відтак час вчинення правопорушення, який зазначений у постанові, відмінний від часу, який відображено на наданих представником відповідача відеозаписах, а тому такий доказ не може вважатись допустимим.

Твердження сторони відповідача про те, що під час винесення постанови позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною першою ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, згідно вказаної статті особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Щодо покликання представника відповідача на те, що позивач на місці розгляду не заперечував щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та в подальшому сплатив штраф, то суд роз`яснює, що згідно з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16а).

Посилання представника ГУНП в Тернопільській області на постанови Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі №726/786/17 та від 07 лютого 2018 року у справі №285/1619/17 суд вважає помилковим, оскільки при оскарженні постанов працівників поліції позивачі не оспорювали кваліфікацію їх дій за нормами КУпАП, мотиви оскарження були відмінними від тих про які зазначено у виниклому спорі.

Також суд звертає увагу на те, що ключовим у порушенні п. 9.8 ПДР України є не ввімкнення з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла фар.

Денні ходові вогні, як було вище зазначено, є попереджувальним сигналом, а тому не увімкнення ближнього світла фар, в разі відсутності денних ходових вогнів в конструкції транспортного засобу, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, не може вважатись порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у цій адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано до суду належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В силу вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню частково, а постанова скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, невірну кваліфікацію дій позивача за умови, якщо порушення ПДР мало місце, що має бути підтверджено відповідачем шляхом надання належних та допустимих доказів у місці та часі, які вказані у спірній постанові, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії ЕАС №6746187 від 28 березня 2023 рокупро накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та надіслати справу на новий розгляд до ГУНП в Тернопільській області.

В силу вимог ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 9, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 7277, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6746187 від 28 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн скасувати та надіслати справу на новий розгляд до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 268,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль, 46001.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О.Герчаківська