Справа № 607/7170/23
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

28.04.2023 Справа №607/7170/23

Провадження № 2-аз/607/7/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі судді Марциновської І.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гнат Н.А., звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Одночасно з пред`явленням даного позову позивач ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гнат Н.А., подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00004687 від 02.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2023 у задоволенні такої заяви про забезпечення позову відмовлено повністю.

Водночас ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2023 відкрито провадження у справі № 607/7170/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

28.04.2023 ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гнат Н.А., подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про забезпечення позову у даній адміністративній справі, у якій повторно просить зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00004687 від 02.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Така заява мотивована тим, що 24.04.2023 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі № 607/7170/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Предметом даного позову, зокрема є скасування постанови серії АА № 00004687 від 02.02.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Заявник зазначила, що 13.04.2023 постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шевчук А.О. відкрито виконавче провадження № 71544561 з примусового виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області на наземному транспорті серії АА № 00004687 від 02.02.2023. Під час здійснення вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, винесено постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Відтак позивач вважає, що у разі задоволення пред`явленого нею позову невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів позивача.

Також заявник вказала на те, що в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області на даний момент перебуває адміністративна справа № 607/7172/23, яка є ідентичною за своєю суттю та обставинами зі справою № 607/7170/23. При цьому у справі № 607/7172/23 ухвалою судді від 21.04.2023 задоволено заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00004096 від 20.01.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн, який подвоєно до 102000 грн.

Крім цього, просила врахувати правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 та від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи заявника, викладені у заяві, а також дослідивши додані до заяви документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відтак забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 151 КАС України. Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд встановив, що предметом даного позову є визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00004687 від 02.02.2023 та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

При цьому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2023 вже вирішувалось питання про забезпечення позову у даній адміністративній справі та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовлено повністю.

При прийнятті такого рішення суд врахував відсутність доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та вважав що зупинення виконавчого провадження не може вважатися допустимим та пропорційним заходом забезпечення позову у даному випадку.

Указана ухвала суду від 21.04.2023 позивачем та її представником не оскаржувалась та набрала законної сили.

При поданні цієї заяви новими обставинами, на які послалась заявник, є відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , а також необхідність врахування, на думку заявника, судового рішення суду першої інстанції в ідентичній справі та позицій Верховного Суду.

Разом з тимсам по собі факт звернення позивача до суду з позовом, як і відкриття провадження у справі за цим позовом, не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Наявність ознак протиправності оскаржуваної постанови може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Крім цього, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак суд відхиляє доводи заявника щодо забезпечення позову судом першої інстанції в ідентичній адміністративній справі, оскільки судове рішення суду першої інстанції не може враховуватись даним складом суду під час розгляду цієї заяви.

Щодо посилання позивача на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 та від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, суд зазначає, що обставини, що мали місце у тих справах, не є релевантними обставинам у даній адміністративній справі.

Зокрема, у справі № 381/4019/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у п. 69 постанови від 28.02.2023 у справі № 640/32519/21, де предметом розгляду було оскарження акта індивідуальної дії, як і у цій справі, рішення суду за такими позовами не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту правомірності/неправомірності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування.

Також у цій постанові Верховний Суд дійшов до висновку, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Як підсумок у вказаній постанові також зазначено, що суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому. Позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Відтак, виходячи із предмету спору, у разі задоволення даного позову виконання судового рішення не залежатиме від вчинення чи невчинення державним виконавцем виконавчих дій у межах виконавчого провадження з виконання оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладеного суд вважає, що заявник не надала докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтувала причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів. Так само позивач не вказала, в чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому та не надала докази на підтвердження цього. Наведене у свою чергу свідчить про недоведеність позивачем наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає, що зупинення виконавчого провадження не може вважатися допустимим та пропорційним заходом забезпечення позову у даному випадку, а тому доходить висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, а відтак і про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 72, 77, 90, 150-158, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська