Справа № 242/3818/21
Суддя: Владимирська І. М.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/3818/21
Провадження № 2-а/242/3/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., за участю секретаря судового засідання Гандзюк К.С., розглянувши у судовому засіданні справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса; 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. Віктора Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса, ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову зазначено, що 19.07.2021 року в пункті пропуску «Мілове» майстером сержантом ОСОБА_2 (старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску) винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700 грн. Позивач вважає зазначену постанову протиправною. Прикордонні органи під час складання постанови діяли формально, не з`ясували всіх обставин справи, права та обов`язки позивачу не були роз`ясненні, а також не було запропоновано скористатись правом на юридичну допомогу. У зв`язку з чим, просить скасувати постанову старшого техніка (Тип А) впс «Мілове» ім. В.Банних (в/ч НОМЕР_1 ) майстер сержанта ОСОБА_2 № 016978 від 19.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення відносно за ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18.10.2021 року залучено в якості співвідповідача по цивільній справі 3 прикордонний загін імені Героя України полковника ОСОБА_3 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність.

Представник відповідача Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. Віктора Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження),фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення № 016987, винесеної 19.07.2021 року вбачається, що 19.07.2021 року о 06 годині 15 хвилин під час здійснення прикордонного контролю було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , яка відповідно до інформації, наявної в базі даних Державної прикордонної служби України, 29.03.2019 року виїхала з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України, через КПВВ «Мар`їнка», а 19.07.2021 року о 06 год. 15 хв. в`їхала на територію України з РФ через пункт пропуску «Мілове». ОСОБА_1 , пояснила, що 15 год. 30 хв. 18.07.2021 року здійснила виїзд з ТОТ до РФ на напрямку н.п. «Маринівка» (ТОТ) н.п. «Куйбишево» (РФ) в районі н.п. «Маринівка», що також підтверджується витягом з БД, відповідно до якого відсутня інформація про виїзд з ТОТ через КПВВ. Тим самим, посадова особа, яка винесла постанову № 016987, вважає, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.3 Порядку, затвердженого ПКМУ від 17.07.2019 року № 815, відповідно до якого в`їзд/виїзд осіб на ТОТ та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП, за що на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень було покладено визнання провини правопорушником у виявленому правопорушенні, що має ознаки складу, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 (далі Порядок).

Так, за п. 3 згаданого Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Таким чином, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, ця постанова складена лише на підставі пояснень ОСОБА_1 , про інші докази вчинення особою правопорушення в постанові не зазначається. Не надано таких доказів суду і в процесі розгляду даної справи.

У порушення ч. 2, 5 ст. 77 КАС України відповідачами не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача оскаржуваної постанови.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачами перед судом не було доведено, що у діях позивача 19.07.2021 року при перетині державного кордону України було встановлено порушення «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, оскільки не було доведено перетинання позивачем державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через н.п. «Мілове» (ТОТ) на напрямку н.п. «Маринівка» (ТОТ) н.п. «Куйбишева» (РФ).

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за відсутності достатності доказів, в судовому засіданні було підтверджено доводи позивача про відсутність факту порушення нею п. 3 «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова від 19.07.2021 року № 016978 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно позивача за ч.1 ст. 204-2 КУпАП - закриттю.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 454,00 гривень, який відповідно до ч.1ст. 139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника ОСОБА_3 на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251,286, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) до Відділу прикордонної служби «Мілове» ім..Віктора Банних Луганського прикордонного загону ім..Героя України полковника Євгенія Пікуса (місцезнаходження: 92500, Луганська область, смт. Мілове, вул. Міловська, 58, ); 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса (місцезнаходження: 93120, м.Лисичанськ, пр..Перемоги, 58, ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову старшого техніка (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. В.Баних (в/ч НОМЕР_1 ) майстер сержанта ОСОБА_2 № 016978 від 19.07.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП і накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. Віктора Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська