Справа № 160/2072/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2023 року Справа № 160/2072/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В лютому 2023 року представник позивача звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 на підставі його заяви № 621 про реєстрацію місця проживання (перебування) від 07.12.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 на підставі його заяви № 621 про реєстрацію місця проживання (перебування) від 07.12.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сьомого грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію свого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 . Однак 14.12,2022 року відповідач відмовив позивачу у реєстрації місця його проживання на підставі п. 87 п.п. 4, з зазначенням, що у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості, а саме: ім`я власника житла (« ОСОБА_3 ») в реєстровому надписі НМБТІ не відповідає паспортному документу особи (« ОСОБА_3 »). З вказаним рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його протиправним. Вказаним рішенням відповідач порушує права позивача та законні інтереси щодо вільного вибору місця його проживання. У зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця проживання позивач не має змоги оформити пенсію по досягненню пенсійного віку (досяг 65 років) та не може отримати інші соціальні виплати. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
13.03.2023 року позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначення розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами з 13.04.2023 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
24.03.2023 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області надійшов письмовий відзив на позов, в якому вважає, що доводи викладені у позовній заяві є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, виходячи із наступного. Відповідно до п. 87 п.п. 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) с знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли..., у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього Порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився. Оскільки в поданих позивачем до центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської документах (заява ОСОБА_3 про згоду на реєстрацію сина №240, свідоцтво про право на спадщину за законом Серії НОМЕР_4, копія паспорта ОСОБА_3 ) містяться недостовірні відомості (різне написання імені ОСОБА_3 - ОСОБА_3), вважає, що Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області як орган реєстрації відмовляючи позивачу в реєстрації місця проживання (перебування) діяв в межах чинного законодавства України, а доводи позивача викладені в адміністративному позові, зводяться позивачем до власного тлумачення норм права. З огляду на викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
06.04.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується та вважає їх необгрунтованими з огляду на таке. Відповідь представника відповідача зводиться до того, що в документах наданих позивачем для реєстрації його місця проживання по різному вказано ім`я його матері як « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 ». Вказані обставини, на думку представника відповідача, призводять до недостовірності наданих відомостей. В якості доказу він зазначає, що напис імені матері позивача на реєстровому написі НМБТІ «ОСОБА_3», відрізняється від написання імені « ОСОБА_3 » у самому свідоцтві про право на спадщину за законом та в інших наданих позивачем документах. Вказаний довід представника відповідача спростовується тим, що ім`я ОСОБА_3 , написане на реєстровому написі НМБТІ російською мовою « ОСОБА_3 », не призводить до недостовірності відомостей у документах, поданих позивачем відповідачу для реєстрації свого місця проживання. Відповідач мав можливість пересвідчитись в тому, що ім`я матері позивача написане українською мовою як « ОСОБА_3 » відповідає перекладу « ОСОБА_3 » (російською мовою) з наданої йому копії паспорту матері позивача серії НОМЕР_1 , виданого Нікопольським РВ УМВС України у Дніпропетровській області від 15.12.1999 р. Так, в паспорті ОСОБА_3 записана російською мовою як « ОСОБА_3 » (стор.2). Водночас, штамп НМБТІ виконаний російською мовою «Реєстровая надпись», так як в 1997 році поряд з українською мовою комунальні та державні підприємства використовували і російську. Написання імені матері позивача на штампі НМБТІ російською мовою не спростовує дійсність Свідоцтва про право на спадщину за законом. Так як правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що 07.12.2022 року ОСОБА_1 до центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області подано заяву №621 про реєстрацію місця проживання (перебування) по АДРЕСА_2 , до якої окрім іншого додано:
- заяву ОСОБА_3 про згоду на реєстрацію місця проживання сина
ОСОБА_1 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчену державним нотаріусом Покровської міської державної нотаріальної контори Дніпровської області Полянським Ю.М. від 01.12.2022 року, зареєстровану в реєстрі за №240;
- свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.02.1997 року, видане матері позивача ОСОБА_3 після смерті його батька ОСОБА_5 та зареєстроване в Нікопольському БТІ 03.03.1997 року;
- витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70826217 від 06.12.2022 року;
- витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70826265 від 06.12.2022 року;
- копію паспорту ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого Нікопольським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.12.1999 року;
- копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_3 ;
- копію паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого Нікопольським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 04.08.2000 року;
- копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 ;
- квитанцію про сплату адміністративного збору.
14.12.2022 року відповідач відмовив позивачу у реєстрації місця його проживання на підставі п. 87 п.п. 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) з зазначенням, що у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості, а саме: ім`я власника житла (« ОСОБА_3 ») в реєстровому надписі НМБТІ не відповідає паспортному документу особи (« ОСОБА_3 »).
Вважаючи протиправною відмову відповідача зареєструвати місце проживання позивача за адресою вказаною у його заяві № 621, позивач звернувся до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі - Порядок) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад»
Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/ реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів (п. 1 Порядку).
Декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради (п. 3 Порядку).
Відповідно до п. 35 Порядку, для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавала соціальних послуг з проживанням подає:
1) заяву за формою згідно з додатками 2, 3 і 8;
2) паспортний документ особи або довідку про звернення за захистом в Україні (для осіб, які реєструють місце перебування);
3) свідоцтво про народження (для дітей віком до 14 років), крім іноземців та осіб без громадянства, або документ про реєстрацію народження, виданий компетентним органом іноземної держави і легалізований у встановленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
4) довідку про реєстрацію особи громадянином України (у разі здійснення вперше реєстрації місця проживання дитини віком до 14 років, у свідоцтві про народження якої зазначено, що батьки або один із батьків є іноземцем чи особою без громадянства);
5) документи, що підтверджують:
право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них;
право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням (довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням за формою згідно з додатком 4, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у таких установах або закладах);
6) відомості або документ, що підтверджує сплату адміністративного збору (не подається у разі здійснення реєстрації місця перебування);
7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Так, 07.12.2022 року позивачем до центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області подано заяву №621 про реєстрацію місця проживання (перебування) по АДРЕСА_2 , до якої, зокрема, додано: заяву ОСОБА_3 про згоду на реєстрацію сина №240 , свідоцтво про право на спадщину за законом Серії НОМЕР_4 та копію паспорта ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 87 п.п. 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього Порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився.
Як вбачається із матеріалів даної справи, ім`я власника житла по АДРЕСА_2 зазначене на зворотньому боці свідоцтва про право на спадщину за законом Серії НОМЕР_4 (реєстровий напис НМБТІ) відрізняється від імені вказаному у свідоцтві про право на спадщину за законом Серії НОМЕР_4, заяві ОСОБА_3 про згоду на реєстрацію сина №240 та копії паспорта ОСОБА_3 , а саме, на зворотньому боці свідоцтва про право на спадщину за законом Серії НОМЕР_4 (реєстровий напис НМБТІ, зазначено ім`я « ОСОБА_3 », а у всіх інших наданих позивачем документах « ОСОБА_3 », що і стало причиною відмови у реєстрації місця проживанню (перебування) позивача.
Таким чином, у зв`язку із наявністю недостовірних відомостей в наданих документах орган реєстрації відмовив позивачу в декларуванні реєстрації місця проживання (перебування).
Однак, суд вважає, що відмова відповідача має формальну підставу та не ґрунтується на вимогах закону з огляду на наступне.
Відповідно до п. 88 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) не може бути підставою для відмови у реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про житло, в якому реєструється місце проживання (перебування) особи.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року - речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до п.п. «е» 4.2.2 ст.2 «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року № 56, який діяв на той час, на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційних напис, відповідно який і було здійснено НМБТІ на свідоцтві про право на спадщину за законом.
Написання імені матері позивача на штампі НМБТІ російською мовою не спростовує дійсність свідоцтва про право на спадщину за законом. Так як правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
У свідоцтві про право на спадщину за законом ім`я матері позивача виправлено і правильно написане українською мовою « ОСОБА_3 ». Вказаний запис виконаний в.о. завідуючим Нікопольської державної нотаріальної контори Полянським Ю.М. Крім того, з паспорту матері позивача вбачається, що її ім`я « ОСОБА_3 » перекладається на російську мову як « ОСОБА_3 » (стор. 2). Мати позивача зареєстрована у належному їй житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджує відповідний штамп в паспорті (стор. 11).
Отже, на день подання позивачем заяви про реєстрацію його місця проживання свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.02.1997 року було дійсним, реєстрація права власності його матері на житловий будинок по АДРЕСА_2 була проведена у Нікопольському БТІ відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та зареєстроване відповідно до вимог.
Водночас, відмова відповідача грунтується на інформації (не документі), яка відповідно до приписів статті 9 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» не входить до переліку необхідних до надання для реєстрації місця проживання.
Отже, відповідач під час прийняття рішення допустив надмірний формалізм, вийшов за межі наданих йому повноважень та ухвалив необгрунтоване рішення.
Таким чином, у відповідача не було жодних підстав вважати, що у поданому позивачем свідоцтві про право на спадщину за законом від 12.02.1997 року та інших поданих документах містяться недостовірні відомості.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Згідно частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 на підставі його заяви № 621 про реєстрацію місця проживання (перебування) від 07.12.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна