Справа № 440/10030/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10030/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Кукоба О.О.,

судді: Канигіна Т.С., Ясиновський І.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №440/10030/21 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) з 03.11.1993 працювала в органах прокуратури України на різних посадах, з 13.04.2016 - на посаді прокурора Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури.

07.10.2019 ОСОБА_1 подала заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та намір пройти атестацію, внаслідок чого рішенням кадрової комісії від 28.01.2021 її включено до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора на 04.02.2021.

Однак, у подальшому ОСОБА_1 відкликала свою заяву від 07.10.2019.

Згідно протоколу засідання 14-ї кадрової комісії від 04.02.2021 комісією прийнято рішення направити заяву ОСОБА_1 до Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора для розгляду по суті.

Департаментом кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора на адресу Полтавської обласної прокуратури направлено лист №07/1-2133вих-21 та витяг з протоколу №1 засідання 14-ї кадрової комісії від 04.02.2021.

Доповідною запискою в.о. начальника відділу кадрової роботи та державної служби Полтавської обласної прокуратури Скотаренко Г.З. від 06.08.2021 в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури запропоновано прийняти рішення у відповідності до вимог підпункту 1 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України від 19.09.2019 №113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (надалі - Закон №113-IX) у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 вважається такою, що не подала заяву про переведення до окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію /а.с. 65/.

Наказом Полтавської обласної прокуратури від 10.08.2021 №656к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області на підставі підпункту 1 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX 10.08.2021 /а.с. 43/.

ОСОБА_1 не погодилася із зазначеним наказом та підставами звільнення з органів прокуратури, звернувшись до адміністративного суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №440/10030/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що позивача звільнено з органів прокуратури на підставі підпункту 1 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, як таку, що не подала заяву про переведення до окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію. Згадана норма Закону №113-IX на дату видання спірного наказу була чинною, неконституційною не визнана, а тому правомірно врахована відповідачем.

Провадження за виключними обставинами.

21.03.2023 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №440/10030/21 за виключними обставинами - з огляду на ухвалення Конституційним Судом України рішення від 01.03.2023 №1-р(II)/2023 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури (щодо гарантій незалежності прокурора) /а.с. 169-177/.

Згідно вказаного пункту 6: "З дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру"".

Позивач вважала, що оскільки положення Закону №113-ІХ, на підставі якого її було персонально попереджено про звільнення, визнане неконституційним, вона набула право на звернення до суду із заявою про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №440/10030/21, у зв`язку з виключними обставинами.

На цій підставі ОСОБА_1 просила переглянути рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №440/10030/21 за виключними обставинами, скасувати таке рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги повністю, визнати протиправним та скасувати наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 10.08.2021 №656к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області; поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді прокурора Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області з 11.08.2021; стягнути з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

03.04.2023 до Полтавського окружного адміністративного суду з Другого апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали судової справи №440/10030/21.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 відкрито провадження за виключними обставинами у цій справі.

04.04.2023 для розгляду заяви визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Кукоба О.О., судді: Петрова Л.М., Ясиновський І.Г.

У судове засідання 12.04.2023 учасники справи не з`явились, з урахуванням чого суд постановив ухвалу про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

20.04.2023 до суду надійшов відзив Полтавської обласної прокуратури, у якому представник відповідача просила у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність /а.с. 201-207/. Зазначила, що рішення Конституційного Суду України не мають ретроактивної дії та не змінюють законодавче регулювання спірних відносин на дату їх виникнення, а тому ухвалення Конституційним Судом України рішення від 01.03.2023 №1-р(II)/2023 не є підставою для висновку про незаконність звільнення позивача з органів прокуратури з огляду на її відмову від проходження атестації.

27.04.2023, з огляду на тимчасову непрацездатність судді Петрової Л.М., автоматизованою системою документообігу суду здійснено заміну члена колегії суддів на суддю Канигіну Т.С.

Висновки суду за результатами розгляду заяви

Положеннями частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною шостою статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частини першої та другої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Заявник визначила підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення наявність виключної обставини, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а саме - встановлену Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 01.03.2023 №1-р(ІІ)/2023 визнано неконституційним пункт 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, відповідно до якого: "з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".".

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з наведених положень процесуального закону, заявник у поданій до суду заяві мала зазначити, яким чином визнання неконституційним положення пункту 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX вплинуло чи мало вплинути на результат розгляду її справи у суді.

Однак, подана ОСОБА_1 заява фактично лише дублює доводи про незаконність її звільнення з органів прокуратури, викладені нею у раніше поданих до суду заявах по суті справи.

Водночас, ініціатор звернення у поданій до суду заяві не навела обґрунтованих доводів щодо безпосереднього зв`язку ухваленого Конституційним Судом України рішення з обставинами її звільнення з органів прокуратури.

Конституційний Суд України, визнаючи приписи пункту 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними), у пункті 4.2 мотивувальної частини Рішення від 01.03.2023 №1-р(ІІ)/2023 дійшов таких висновків:

"Оспорюваний припис Закону № 113 у посутньому зв`язку з окремими приписами пунктів 7 та 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113 можна тлумачити та застосовувати і як повідомлення про можливе майбутнє звільнення суб`єкта права на конституційну скаргу та будь-якого іншого прокурора з посади, і як пропозицію щодо можливого подальшого працевлаштування будь-якого прокурора на посаду в Офіс Генерального прокурора, обласну або окружну прокуратуру на підставі відповідної заяви про переведення та про намір у зв`язку з цим пройти атестацію.

Унаслідок чого використання в оспорюваному приписі Закону № 113 слів „можливе майбутнє звільнення призвело до суперечливості його змісту, оскільки суб`єкт права на конституційну скаргу та будь-який інший прокурор із моменту набрання чинності (25 вересня 2019 року) оспорюваним приписом Закону № 113 могли вважати, що цей припис є або повідомленням про наступне неминуче звільнення з посади прокурора, або, з огляду на використання у ньому слів „можливе та „майбутнє, що звільнення в подальшому могло бути не застосоване та розраховувати за певних умов на подальше перебування на посаді прокурора.

Отже, суб`єкт права на конституційну скаргу та будь-який інший прокурор, на яких було поширено дію оспорюваного припису Закону № 113, не мали можливості чітко зрозуміти зміст, передбачити юридичні наслідки його застосування та спланувати свої подальші дії.".

Водночас, повертаючись до обставин цієї справи колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення суду від 21.12.2021 за виключними обставинами, не обґрунтувала, яким чином визнане неконституційним положення Закону №113-IX вплинуло на її роботу в органах прокуратури.

При цьому колегія суддів враховує, що у силу пункту 10 розділу ІІ Закону №113-IX прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Пунктами 9, 10 Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказ Генерального прокурора від 03.10.2019 №221, визначено, що атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Заява, вказана у пункті 9 розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.

За обставин цієї справи суди встановили, що ОСОБА_1 07.10.2019 подала на ім`я Генерального прокурора заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Слід зауважити, що затверджена у додатку 2 до Порядку проходження прокурорами атестації форма заяви про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію для прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих), окрім іншого, містить такі положення:

"З умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора (далі - Порядок), ознайомлений (ознайомлена) та погоджуюся.

Зокрема, підтверджую, що я усвідомлюю та погоджуюся, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону, мене буде звільнено з посади прокурора.".

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , власноручно підписавши 07.10.2019 заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію, з достатньою передбачуваністю розуміла й усвідомлювала наслідки подальшої відмови від проходження атестації.

Зокрема, позивач розуміла, що у силу підпункту 1 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX неподання прокурором місцевої прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію є безумовною підставою для звільнення такого прокурора з посади.

Як наслідок, визнання неконституційним пункту 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, на переконання колегії суддів, не призводить до необізнаності позивача про подальше звільнення з органів прокуратури у разі відкликання заяви про проходження атестації.

Обставинам щодо відкликання позивачем заяви від 07.10.2019 про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію надана правова оцінка судами у ході розгляду цієї справи.

До того ж, колегія суддів враховує, що за висновком об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2022 у справі №140/2217/19, рішення суду, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, не підлягає примусову виконанню, а тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

Так, за висновком Верховного Суду, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

А оскільки безпосередньо у пункті 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 №1-р(ІІ)/2023 зазначено, що пункт 6 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, у спірних відносинах немає підстав для застосування висновків Конституційного Суду України при наданні оцінки правомірності наказу Полтавської обласної прокуратури від 10.08.2021 №656к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Зважаючи на підтверджену у ході розгляду заяви особисту обізнаність заявника з наслідками неподання (відкликання) заяви про проходження атестації, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №440/10030/21.

За частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 361, 368, 369 КАС України, Полтавський окружний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №440/10030/21 - відмовити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №440/10030/21 - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя О.О. Кукоба

судді: Т.С. Канигіна

І.Г. Ясиновський