Справа № 480/2671/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
01 травня 2023 року Справа № 480/2671/23
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду через представника звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить:
1) визнати протиправним та скасувати пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4993 від 04.11.2022 в частині яка стосується ОСОБА_1 , яким наказано не виплачувати військовослужбовцю ОСОБА_1 щомісячну премію за жовтень 2022 року;
2) визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4595 від 04.11.2022 в частині яка стосується ОСОБА_1 , яким наказано не виплачувати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткову винагороду за жовтень 2022 року;
3) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за жовтень 2022 року;
4) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за жовтень 2022 року у сумі 93 548 гривень 39 копійок.
Ухвалою від 03.04.2023 позовну заяву було залишено без руху з наданням 10-денного строку позивачу для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії такої ухвали. Зокрема, позивача було зобов`язано надати суду:
1) належним чином завірені копії:
- постанови Дружківського міського Суду Донецької області від 16.12.2022 у справі №229/2415/22;
- наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 №4595;
2) заяву із зазначенням в ній реєстраційного номеру облікової картки платника податків представника позивача, а також ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача;
3) заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з зазначенням поважності причин пропуску та доказів на їх підтвердження;
4) документ, який підтверджує підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону, з наданням відповідних доказів, або ж оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у загальному розмірі 2147,20грн.
Представник позивача, якому на виконання вимог ч.6 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України надсилалася ухвала суду від 03.04.2023 як особі, що подала позовну заяву до суду, ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримав 10.04.2023, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Так, у порядку усунення недоліків позовної заяви представник позивача подав до суду: заяву із зазначенням в ній реєстраційного номеру облікової картки платника податків представника позивача, а також ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача; квитанцію про сплату позивачем судового збору у розмірі 2147,20грн.; належним чином звірену копію постанови Дружківського міського Суду Донецької області від 16.12.2022 у справі №229/2415/22. Щодо надання належним чином завіреної копії наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 №4595, представник у заяві вказав, що вірним є зазначення наказу за №4995, а зазначення наказу за №4595 є помилковим.
Крім вказаного, представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій просив строк звернення з цим позовом до суду поновити з тих підстав, що для встановлення причин не виплати щомісячної премії та додаткової винагороди за жовтень 2022 року ОСОБА_1 в листопаді 2022 року звернувся до керівництва 1-го стрілецького батальйону в штаті якого він брав участь у бойових діях, на що йому в усній формі повідомили, що у відношенні нього проводиться службове розслідування, за результатами якого буде прийняте рішення щодо наявності підстав позбавлення чи виплати йому додаткової винагороди за жовтень 2022 року. При цьому, з наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 4993 та № 4995 від 04.11.2022 позивача не ознайомлювали.
З цими наказами позивач міг ознайомитись не раніше 06 лютого 2023 року, коли його представник - адвокат Мелких Е.М. отримав відповідь на адвокатський запит № 1080 від 25.01.2023 та копії витягів з них. Тобто, до цього моменту позивач не мав ніякої інформації про предмет оскарження, з яким він би міг звернутися до суду.
Останнє повідомлення тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2023 №1829 про порушення строку проведення службового розслідування, про його поновлення та про зобов`язання повідомити про результати було направлено на адресу представника позивача 14.02.2023, яке він отримав 01.03.2023.
Також вказав, що відповідно до Постанови ВС від 29.09.2022 року у справі №500/1912/22 у випадку звернення до суду учасника бойових дій є всі законні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Оцінюючи доводи поданої представником позивача заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
При цьому, відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Із змісту наведених норм слідує, що суд, який вирішує публічно-правовий спір, повинен перевірити коли дізнався позивач про порушення своїх прав чи повинен був дізнатися, чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах позову докази поважності причин його пропуску.
Представником позивача не заперечується, що у спорах, пов`язаних з прийняттям на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, згідно ч.5 ст.122 КАС України встановлюється місячний строк.
Як вбачається з позову, спірні правовідносини виникли у зв`язку з правомірністю прийняття відповідачем наказів № 4993 від 04.11.2022 та № 4995 від 04.11.2022 в частині невиплати ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за жовтень 2022 року. При цьому, з цим позовом до суду представник позивача звернувся 17.03.2023.
Суд вкотре наголошує, що питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року по справі № 300/1411/19 зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Крім того, поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Отже, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Також порівняльний аналіз словоформ дізналася і повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 в листопаді 2022 року звернувся до керівництва 1-го стрілецького батальйону в штаті якого він брав участь у бойових діях, на що йому в усній формі повідомили, що у відношенні нього проводиться службове розслідування, за результатами якого буде прийняте рішення щодо наявності підстав позбавлення чи виплати йому додаткової винагороди за жовтень 2022 року, а з наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 4993 та № 4995 від 04.11.2022, при цьому позивача не ознайомлювали.
Втім, суд наголошує, що жодних доказів на підтвердження вказаного представником позивача суду не надано.
ОСОБА_1 , отримуючи щомісяця грошове забезпечення, в наступному місяці після неотримання премії та додаткової винагороди за жовтень 2022 року, а саме у листопаді 2022 року, мав можливість дізнатися про причини невиплати грошового забезпечення не у повному обсязі, а відтак і мав можливість звернутися до керівництва Військової частини НОМЕР_1 , в т.ч. письмово, із рапортом щодо надання щодо отриманих сум належного йому грошового забезпечення та надання розрахункових документів за жовтень 2022 року, підстав нарахування/не нарахування щомісячної премії та додаткової винагороди за жовтень 2022 року.
Крім того, представник позивача вкотре не наводить жодних обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість позивача під час проходження військової служби, вчинити дії з метою запобігання пропуску встановленого законом строку (як то подання вказаних рапортів до керівництва Військової частини НОМЕР_1 , тощо).
Також, представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду вказує, що ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав лише 06.02.2023, після отримання витягів з наказів від 04.11.2022 на запит адвоката.
Втім, суд вкотре наголошує, що згідно матеріалів позовної заяви, зокрема ордера, позивач вже 10.12.2022 уклав договір з адвокатом Мєлких Едуардом Миколайовичем, який як вбачається з відповіді відповідача на запит представника позивача, вже у грудні 2022 року був обізнаний про існування оскаржуваних наказів, так як саме на його запит від 20.12.2022 №28 Військова частина НОМЕР_1 надіслала з а п и т у в а н і витяги з оскаржуваних у цій справі наказів від 04.11.2022.
Відтак, представник позивача вже у грудні 2022 року знав про порушення прав позивача щодо невиплати премії та додаткової винагороди за жовтень 2022 року.
Вказані вище обставини спростовують доводи представника позивача про те, що позивач не мав жодної інформації про предмет оскарження з яким він мав би звернутися до суду.
Окремо суд зауважує, що у випадку якщо доказ, у тому числі оспорюваний наказ, не міг бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, позивач не був позбавлений можливості одночасно з поданням позову заявити клопотання про його витребування у порядку ст.ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Тому посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав лише 06.02.2023, після отримання витягів з наказів від 04.11.2022 на запит адвоката, суд оцінює критично та вважає їх необґрунтованими в контексті вирішення питання про поновлення строку звернення з цим позовом до суду.
Посилання ж представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що лише 01.03.2023 представник позивача отримав останнє повідомлення тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2023 №1829 про порушення строку проведення службового розслідування, про його поновлення та про зобов`язання повідомити про результати, жодним чином не змінює момент, коли уповноважений за договором правової допомоги представник позивача дізнався про порушення прав ОСОБА_1 ..
Також суд не бере до уваги посилання представника позивача на постанову Верховного суду від 29.09.2022 у справі N 500/1912/22, оскільки обставини у даній справі не є тотожними обставинам справи N 500/1912/22, та виникають з інших правовідносин. Окрім того, слід зазначити, що у вказаній вище постанові Верховний Суд з поміж іншого звернув увагу, що позивач є учасником бойових дій та був мобілізований у першу хвилю. Натомість матеріалами поданого позову не підтверджено, що позивач є учасником бойових дій, а таких причин у поданій заяві про поновлення пропущеного строку як те, що ОСОБА_1 був мобілізованих у першу хвилю мобілізації представником позивача не наведено. Крім того, судом звернуто уваги на те, що позивачу вже в листопаді було відомо про порушення його прав щодо не отримання спірних сум за жовтень 2022р., та він не був позбавлений можливості під час проходження військової служби, вчинити дії з метою запобігання пропуску встановленого законом строку (як то подання вказаних рапортів до керівництва Військової частини НОМЕР_1 , тощо), тим паче, що вже 10.12.2022 позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом.
Тобто враховуючи вищевказане, а також з огляду на зміст позовних вимог, про порушення своїх прав позивач мав реальну можливість дізнатись при отриманні грошового забезпечення за листопад 2022 року, після якого розпочався перебіг місячного строку на звернення до суду. Втім жодних обґрунтованих доказів на підтвердження неможливості звернутися до суду протягом місяця, коли позивач мав дізнатися про порушення своїх прав, суду надано не було. При цьому з позовом до суду позивач через представника звернувся лише 17.03.2023 (згідно дати, вказаної поштовим відділенням зв`язку на конверті), тобто з пропуском місячного строку звернення з позовом до суду.
Вирішуючи питання поновлення строку на звернення з цим позовом досуду, суд наголошує, що у справі Європейського суду з прав людини Стаббігс та інші проти Великобританії визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
У Рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі Мушта проти України нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Таким чином, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Крім того, інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання процесуальних строків.
Таким чином, суд зазначає, що доводи, викладені представником позивача у заяві про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення такого строку, є безпідставними, а відтак, зазначені у заяві підстави не можуть бути розцінені поважними, що унеможливлює поновлення строку судом звернення з цим позовом до суду. У цьому випадку, позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду.
Будь-яких інших заяв у порядку усунення недоліків позовної заяви представником позивача подано до суду, станом на сьогодні, не було.
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що представником позивача не усунено в повному обсязі належним чином недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 03.04.2023.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1). Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2).
Відповідно до п.п.1,9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п.1); у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (п.9).
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України).
З урахуванням наведеного вище, вбачається необхідним позовну заяву повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у вказаній частині вимог в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня прийняття ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко