Справа № 620/1963/23
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року Чернігів Справа № 620/1963/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення від 06.02.2023 № 69 про відмову у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку;

зобов`язати відповідача призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. А отже, він має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на це, відмова пенсійного органу у призначенні йому пенсії є протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ГУ ПФУ в Чернігівській області у відзиві заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки ним лише було прийнято документи від позивача. А оскаржуване Рішення про відмову у призначенні пенсії за принципом екстериторіальності було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області).

Ухвалою суду від 21.03.2023 клопотання позивача про залучення другого відповідача задоволено залучено Головне управління Пенсійного фонду України Вінницькій області до участі у справі № 620/1963/23 в якості другого відповідача.

ГУ ПФУ у Вінницькій області у відзиві заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки Довідкою від 14.02.2017 № 200, складеною за формою № 122, за результатом проведення зустрічної перевірки не підтверджено участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у відповідності до підпункту «Ґ» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповіді на відзив позивач заперечує проти аргументів ГУ ПФУ у Вінницькій області, викладених у відзиві та зазначає, що єдиним документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користуватися пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі, на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є посвідчення, яке позивач подав до пенсійного органу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30.01.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області згідно із заявою про призначення пенсії, надавши разом з нею, зокрема:

дублікат Посвідчення від 2016 року серії НОМЕР_1 , що підтверджується статус позивача «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» (Категорія 2) (а.с. 12);

Трудову книжку від 08.08.1983 серії НОМЕР_2 , згідно із записами якої ОСОБА_1 у період з 25.11.1985 по 30.06.1986 працював помічником машиніста тепловоза в локомотивному депо (а.с. 13-31).

Довідку від 14.02.2017 № 200, видану виробничим підрозділом моторвагонне депо Чернігів Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за формою затвердженою Постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 09.03.1988 № 122, в якій зазначено, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 1, 28.04.1986, 11.05.1986, 30.06.1986 (а.с. 33).

За результатом розгляду поданих позивачем документів для призначення пенсії ГУ ПФУ у Вінницькій області 06.02.2023 було прийнято Рішення № 69 про відмову у призначенні пенсії (а.с. 42-43). Рішення мотивовано тим, що при проведенні зустрічної перевірки Довідки від 14.02.2017 № 200 (акт №187 від 23.03.2017) встановлено, що будь-які записи щодо направлення та перебування працівників в 30 км зоні в картці Т-2 та книгах наказів відсутні. Відповідно до особових рахунків за 1986 р. працівникам ніякі доплати за роботу в 30 км зоні окремо не виділялись. Час фактичного перебування в зоні відображено в годинах в картках дозиметричного контролю, які не завірені підписами посадових осіб і печаток. Інших первинних документів за час роботи в зоні відчуження, які підтвердили факт перебування ОСОБА_1 в 30 км зоні для перевірки не надано.

Не погодившись із вказаним Рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначають положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Право на отримання пенсій мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж (пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-XII) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: 1. Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на зменшення віку 10 років.

Відповідно до статті 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з частиною другою статті 14 Закону № 796-XII категорія 2 особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

Як зазначено вище, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 10 років (частина перша статті 55 Закону № 796-XII).

Із аналізу наведених правових норм вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно зі статтею 65 Закону № 796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 1 до 14, у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 31.10.2018 у справі № 212/12245/13-а, від 18.06.2020 у справі № 404/5266/16-а, від 22.06.2022 у справі № 362/1209/17

Судом встановлено, що позивач має дублікат посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_1 , він віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Для призначення пенсії позивачем до пенсійного органу було подано дублікат посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, Трудову книжку від 08.08.1983 серії НОМЕР_2 , Довідку від 14.02.2017 № 200, видану виробничим підрозділом моторвагонне депо Чернігів Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», за формою № 122.

З огляду на зазначені вище правові висновки Верховного Суду та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, відтак оскаржуване Рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд враховує, що в Акті зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 23.03.2017 № 187 (а.с. 34-36), з-поміж іншого, зазначено, що в особових рахунках за період з 25.11.1985 - 30.06.1986 ОСОБА_1 значився відповідно до наказів. Доплату за роботу в 30 км зоні окремо не виділено. Посадовою особою підприємства було надано пояснена, що окремих наказів на відрядження у зону відчуження не надавались, оскільки поїздки здійснювались згідно з режимом і графіком роботи локомотивних бригад та оформлювались маршрутними листами, термін зберігання яких 3 роки. На виконання «Приказа о доплате за работу в 30-ти км зоне » от 29.10.1992 № 170 (на выполнение Постановления Совмина УССР и Укрпрофсоюза № 207-7 от 10.06.1986) в жовтні 1992 року працівникам відокремленого підрозділу моторвагонного депо Чернігів була проведена доплата за роботу в 30 км зоні за 1986 із розрахунку 100% тарифних ставок і окладів, діючих в 1986 році. Розрахунок доплати проведено в жовтні 1992 р. з позначкою (зона 1986 р.) зазначено Зона 9,20 за 7.7ч. В інших випадках доплата не відображена окремими сумами. В картках дозиметричного контролю вказано час фактичного перебування в зоні відчуження. Вона не містить печаток та штампів (а.с. 80).

Суд зауважує, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, на яких покладено обов`язок ведення та облік робочого часу працівників та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Також суд акцентує увагу на тому, що за результатами проведеної перевірки уповноважена особа ГУ ПФУ в Чернігівській області, яка проводила таку перевірку дійшла висновку, що пільгова Довідка форми 122 від 14.02.2017 № 200, яка видана виробничим підрозділом моторвагонного депо Чернігів Регіональної філії Публічного акціонерного товариства «Південно-західна залізниця» на працівника ОСОБА_1 , підтверджена наказами по особовому складу, особовими рахунками но заробітній платі та карткою дозиметричногоко контролю. Що свідчить про правомірність видачі та дійсність такої Довідки.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання пенсійний орган призначити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд зазначає наступне.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 826/4418/14).

З огляду на вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (Спорронг та Льонрот проти Швеції) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Виходячи з аналізу змісту частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії за віком у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 повинна мати місце сукупність умов: 1) досягнення особою віку 60 років; 2) наявність у особи стажу не менше 30 років.

Судом встановлено, що у відповідності до пункту 1 частини першої статті 55 Закону № 796-XII позивач має право на зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 10 років.

На момент звернення позивачем до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (30.01.2023) його вік становив 58 років 03 місяці (а.с. 8), про що відповідачем зазначено в оскаржуваному Рішенні.

Також пенсійним органом визначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 07 місяців 04 дні (а.с. 75).

Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пунктом першим частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, зокрема, крім коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, а також висновки суду щодо безпідставності відмови пенсійного органу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону № 796-ХІІ, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення буде зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 30.01.2023 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 5, 139, 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області від 06.02.2023 № 69 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 30.01.2023 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, .

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ЄДРПОУ: 21390940.

Повний текст судового рішення складено 01 травня 2023 року.

Суддя Л.О. Поліщук