Справа № 280/5883/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5883/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року (головуючий суддя Максименко Л.Я.)

у справі № 280/5883/22

за позовом ОСОБА_1 ,

до Головного управління ДФС в Запорізькій області, Державної фіскальної служби України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Запорізькій області, Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області, Державної фіскальної служби України, яка виразилась у відмові зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій, час попередньої роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003;

зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області, Державну фіскальну службу України зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій, час попередньої роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003;

зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області, Державну фіскальну службу України внести зміни до наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 19.04.2021 №48-о, у якому зарахувати до вислуги років, обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій, час попередньої роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003;

зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області, Державну фіскальну службу України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років починаючи з 18.12.2003 з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 18.12.2003 з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003;

зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області, Державну фіскальну службу України підготувати (прийняти) та надати до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області оновлений грошовий атестат у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», від 09.04.1992 №2262-ХІІ, з урахуванням в процентній надбавці за вислугу років часу попередньої роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу на посадах начальницького складу в податковій міліції з 18.12.2003 по 30.04.2021 (включно), з 01.05.2021 є пенсіонером податкової міліції за вислугу років . 30.04.2021 позивача звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил України. Вислуга років позивача на день звільнення складає 17 років 04 місяці 12 днів. Проте, до вислуги років при звільненні з податкової міліції не був зарахований стаж роботи в державних органах в період з 12.09.1995 по 17.12.2003. Виходячи з положень Закону №2262-ХІІ, згідно яким до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи внутрішніх справ, податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державної фінансової політики, відповідачами вчинена протиправна бездіяльність щодо не зарахування до вислуги років час попередньої роботи в органах державної податкової служби України, не здійснено нарахування та виплата надбавки за вислугу років починаючи з 18.12.2003 з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту «и» частини першої статті 17 статті 17 Закону №2262-ХІІ та абзацу 12 пункту 1 постанови КМУ №393 період попередньої роботи позивача в державних органах з 12.09.1995 по 17.12.2003 підлягає зарахуванню до вислуги років, обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій. Посилання фіскального органу на відсутність затвердженого переліку посад як на підставу відмови позивачу у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах суд визнав необґрунтованими.

Щодо нарахування та виплати позивачу надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії починаючи з 18.12.2003 з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003, суд зазначив, що вказані виплати здійснюються за місцем проходження служби, де працівник перебував у трудових правовідносинах, тобто, Головним управлінням Державної фіскальної служби в Запорізькій області, такі виплати мають обов`язковий характер і особа має право на їх отримання з моменту прийняття на службу до податкової міліції, відповідно до державних гарантій та трудового договору, - з 18.12.2003.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідачів скласти та подати новий грошовий атестат для обчислення пенсії, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління ДФС в Запорізькій області надати до відповідного пенсійного органу оновлений грошовий атестат позивача із зазначенням надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003.

Також суд зазначив, що враховуючи, що на момент вирішення даної справи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено запису про припинення Головного управління ДФС у Запорізькій області (перебуває у стані припинення), суд дійшов висновку, що саме вказаний відповідач є належним у даній справі. Тому, у задоволенні позовних вимог до Державної фіскальної служби України слід відмовити.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третя особа - Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що судом не враховано, що відповідно до абзацу 12 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), позивач не переводився з посад державної служби до податкової поліції. Окрім цього, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений перелік посад в органах Державної податкової служби України, період роботи на яких може бути зарахований до календарної вислуги років. Отже, висновки суду першої інстанції є неправомірними, а рішення суду таким, що підлягає скасуванню.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Позивач зазначає, що матеріали справи містять докази, що позивач працював в державних органах з 12.09.1995 по 17.12.2003 (включно), надалі з 18.12.2003 був прийнятий на службу в податкову міліцію, на час звільнення займав посаду начальника третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління, пенсія була призначена на підставі Закону №2262-ХІІ. Таким чином, період попередньої роботи в державних органах з 12.09.1995 по 17.12.2003 підлягає зарахуванню до вислуги років, обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій.

Відповідач-1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що погоджується з апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Запорізькій області, по суті рішення суду повідомляє, що не заперечує щодо законного права позивача на зарахування періоду роботи в державному органі з 12.09.1995 по 18.12.2003 до вислуги років для призначення пенсії. Разом з тим, заперечує щодо вимоги позивача про перерахунок щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної служби України з 12.09.1995 по 18.12.2003. Відповідач-1 вказує, що відповідно до п.1 розділу 4 Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616, надбавка за вислугу років виплачується з дня виникнення права на її отримання, тобто в даному випадку з 18.12.2003. Перебування позивача на посадах державної служби не надають право позивачу отримувати надбавку за вислугу рокі, нараховану по Порядку № 616, навіть якщо цей стаж входить до періоду обчислення пенсії. Відповідно до Інструкції про порядок обчислення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України від 15.05.2008 № 313 лише перебування на посаді начальницького та рядового складу позивача надає право на виплату додаткових видів грошового забезпечення.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 проходив службу у податковій міліції з 18.12.2003 по 30.04.2021 (включно).

Згідно з наказом від 19.04.2021 №48-о Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 з 30.04.2021 звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил України.

Відповідно до зазначеного наказу, вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення складає 17 років 04 місяці 12 днів.

З 01.05.2021 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, отримує пенсію за вислугу років, яка призначена йому пенсія за умовами, визначеними п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

25 серпня 2022 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Запорізькій області та ДФС України з заявами щодо зарахування йому до вислуги років, обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій, часу попередньої роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003, нарахування та виплати надбавки за вислугу років починаючи з 18.12.2003 з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003, здійснення перерахунку та виплати відпускних, лікарняних, премій, надбавок починаючи з 18.12.2003 з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби України з 12.09.1995 по 17.12.2003, а також, підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області оновленого грошового атестату.

Листом від 01.09.2022 №16040-03-10/19520 Головою комісії з реорганізації ДФС України позивачу надано відповідь, що починаючи з 01.01.2022, ДФС припинено функцій виконання органу виконавчої влади України та відповідно Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік», видатки на проведення виплат колишнім працівникам ДФС не передбачено. Також повідомлено, що планується визначення органу виконавчої влади, уповноваженого на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії особам начальницького та рядового складу податкової міліції.

Не погодившись з бездіяльністю відповідачів та відмовою вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, суд апеляційної інстанції враховує, що третьою особою рішення суду першої інстанції оскаржується в частині встановлення права позивача на зарахування періоду роботи в державних органах до вислуги років для призначення пенсії.

Отже, спірним є питання зарахування періодів роботи позивача в державних органах з 12.09.1995 по 18.12.2003 до вислуги років для призначення пенсії Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в тому числі в податковій міліції, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Згідно п. «б» статті 1-2 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «и» статті 17 Закону №2262-XII особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «з» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Нормами статті 17-1 Закону № 2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.92 № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей.

Саме цей Порядок визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Відповідно до абз.12 п. 1 Порядку №393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, державну пожежну охорону, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, виконання кримінальних покарань, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони.

Отже, особам, які мають право на призначення пенсії на підставі Закону №2262-XII, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи внутрішніх справ, податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державної фінансової політики.

Встановлені у справі обставини свідчать, що позивач в період з 12.09.1995 по 17.12.2003 включно працював на посадах державної служби в державних органах, а саме: Державній податковій інспекції по Комунарському району міста Запоріжжя, Державній податкової адміністрації по Комунарському району міста Запоріжжя; ДПА по Комунарському району міста Запоріжжя; Головного відділу податкової міліції ДПІ у м. Запоріжжя; ДПА у Запорізькій області.

Згідно з наказом ДПА у Запорізькій області від 18.12.2003 №225-о позивач призначений на посаду старшого оперуповноваженого відділу по організації викриття злочинів в базових галузях економіки управління податкової міліції ДПА у Запорізькій області.

Наказом від 19.04.2021 №48-о Головного управління ДФС у Запорізькій області позивача з 30.04.2021 звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил України та зазначено, що вислуга років на день звільнення складає 17 років 04 місяці 12 днів. На день звільнення з податкової міліції позивач займав посаду начальника третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління Головного управління ДФС у Запорізькій області, має спеціальне звання - полковник податкової міліції.

Відповідно до пп.353.4.2 п.353.4 ст.353 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин полковник податкової міліції віднесений до старшого начальницького складу податкової міліції.

Відповідно до п. 353.1 ст.353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача в державних органах з 12.09.1995 по 17.12.2003, що безпосередньо передував його службі в податковій міліції на посадах начальницького складу податкової міліції, підлягає зарахуванню до вислуги років для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З приводу посилання скаржника на ту обставину, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений перелік посад в органах державної податкової служби України, період роботи на яких може бути зарахований до календарної вислуги років, суд апеляційної інстанції вважає прийнятним врахування судом першої інстанції висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №813/5876/15, від 20 вересня 2019 року у справі № 813/904/15 та від 4 жовтня 2018 року у справі № 819/1695/16.

У вказаних постановах Верховний Суд сформував сталу судову практику під час вирішення питання щодо не затвердження державним органом списку посад, які зараховуються до стажу для обчислення вислуги років. Суд касаційної інстанції вказав, що Закон № 2262-XII, зокрема встановлює для осіб начальницького складу податкової міліції передбачені гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення і затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях про те, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

На думку суду, реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення і затвердження списку посад.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи відповідача та третьої особи жодним чином не впливають на право позивача щодо зарахування вказаного періоду роботи до вислуги років і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі № 280/5883/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко