Справа № 522/2896/23
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2896/23
Провадження 2-а/522/144/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання: Звонецької І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради № 69 від 30.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 29.12.2022 року відносно нього були складені протокол №ДМБ-001147 про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, а саме: порушення правил благоустрою за адресою: АДРЕСА_1 , через встановлення засобів зовнішнього освітлення з порушенням вимог встановлених чинним законодавством, що є порушенням пп. 9.1.29 Правил благоустрою.

На підставі вищевказаного протоколу, як зазначає позивач, 30.01.2023 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №69, якою його було визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 1700,00 гривень.

Позивач вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення №69 від 30.01.2023 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню на підставі того, що в протоколі та постанові не відображена позиція позивача, який заперечував здійснення будь-яких робіт з встановлення засобів зовнішнього освітлення в грудні 2022, посилався на введення будинку в експлуатацію згідно сертифікату № ІУ10 від 11.05.2022 та з початку війни з рф жодні роботи за адресою: АДРЕСА_1 позивачем не проводились; представник позивача наголосив, що протокол не містить покази свідків, або інші докази на підтвердження події правопорушення. Досліджена комісією фотофіксація жодного елемента освітлення не містила.

Додатково представник позивача зазначив, що не конкретизовано яким чином та що саме й коли нібито встановив позивач та що саме він порушив.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. від 14.02.2023 року провадження по справі відкрито.

Під час судового засідання призначеного на 20 лютого 2023 року було задоволено клопотання та залучено до участі у справі у якості співвідповідача Адміністративну комісію ВК ОМР.

22 лютого 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнав в повному обсязі та просив суд відмовити в задоволені позову.

У судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача надійшла заява, у якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та провести судове засідання за відсутності позивача та її представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що 30.01.2023 року адміністративною комісією виконавчого комітету Одеської міської ради було винесено постанову №69 по справі про адміністративне правопорушення, якою на громадянина ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до протоколу не додано матеріали фотофіксації які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відсутні пояснення свідків.

Однак, разом з відзивом додано «Фотофіксацію до протоколу 001147 від 29.12.2022 року».

Так у постанові ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 зазначено, що за нормамист.251 КУпАПщо доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Додані до відзиву фото, які не зазначені в протоколі не підтверджують та не спростовують факт порушення, викладеного у протоколі, оскільки на наданих фото відсутня прив`язка до місцевості, не надані пояснення з приводу того, що зображено на цих світлинах, а отже, відсутні підстави вважати, що фото зроблене саме за цією адресою та вони мають відношення до вказаного адміністративного правопорушення, тому суд не може прийняти їх до уваги як належні та допустимі докази.

Також з оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності 30 січня 2023 року, як виконроба ТОВ «Проектно-будівельної компанії «Альянс» за дії вчинені ним 29 грудня 2022 року.

В свою чергу, з відповіді від 13.04.2023 року Голови кооперативу ОК «ЖБК «Пространство у моря» на адвокатський запит вбачається, що ОК «ЖБК «Пространство у моря» прийняв прибудинкову територію та будинки за адресою: АДРЕСА_2 для утримання та обслуговування з 12 вересня 2022 року.

Таким чином, станом на 29.12.2022 року ОСОБА_1 , як виконроб ТОВ «Проектно-будівельної компанії «Альянс» не є належним суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, а повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Разом з тим, відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо наявності ознак протиправних дій відповідача при притягненні його до адміністративної відповідальності, до суду не надано.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази щодо події правопорушення та вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Суд приходить до висновку, що відповідач не виконав вимоги ст.280 КУпАП, згідно якої посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також не виконав вимоги ч.2 ст.19 Конституції України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не було надано до суду доказів на підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 була винесена без достатніх правових підстав, за відсутності події та складу правопорушення, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі.

Куруючись ст.ст. 2, 4, 7, 9, 77, 205, 241-246, 268-271, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_2 до інспектора 2 батальйону, 3 роти Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта Возної Марини Ігорівни, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про відновлення справедливості, про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: А.В. Науменко

28.04.23