Справа № 120/108/23
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 травня 2023 р. Справа № 120/108/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіндбад" до Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області як структурний підрозділ Державної служби України з безпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіндбад" (далі-ТОВ «Сіндбад», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі -відповідач), у якому просило:

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337297 від 11.08.2022 року у сумі 34 000 гривень;

стягнути на користь ТОВ «Сіндбад» (Societatea cu Rгspundere Limitatг SINDBAD, унікальний ідентифікаційний код (СUІІО): 38822093, фіскальний код (IDNO): 837) судові витрати з сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті;

стягнути на користь ТОВ «Сіндбад» (Societatea cu Rгspundere Limitatг SINDBAD, унікальний ідентифікаційний код (СUІІО): 38822093, фіскальний код (IDNO): 837) судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 11.08.2022 року начальником Відділу державного контролю нагляду у Вінницькій області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337297, якою вирішено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 34000 грн.

Позивач вважає вказану постанову протиправною з підстав:

1) під час проведення контрольного заходу старший державний інспектор відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Килимником В.А., не надав підтвердження затвердженого графіку проведення рейдових перевірок від 05.08.2022 № 002348, на підставі якого було видано направлення на проведення перевірки;

2) Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням, проте позивача ніхто не повідомляв про дату та час розгляду справи, підтвердження чого є оскаржувана постанова, яка винесена у день складання акту № 335168;

3) згідно Протоколу засідання молдовсько-української змішаної комісії про міжнародні автомобільні сполучення від 26.08.2022 встановлено, що перевезення вантажів в двосторонньому та транзитному сполучені по території Республіки Молдова та України будуть відбуватись без дозволів.

На думку позивача відсутні порушення передбачені ч. 1 абз. 6 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 09.01.2023 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24.03.2023 витребувано у Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки інформацію чи повідомлявся позивач про розгляд справи про порушення та надати до суду докази такого повідомлення.

На виконання вимог ухвали суду від 24.03.2023 відповідачем надано заяву, у якій зазначено, що Порядком здійснення державного контролю па автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 встановлена спеціальна процедура розгляду справи про притягнення адміністративно-господарської відповідальності іноземного перевізника, що надає повноваження посадовим особам відповідачів складати акт та приймати постанову на місці виявлення правопорушення.

А відтак, на думку представника відповідача, неповідомлення позивача (як іноземного перевізника у спірному випадку) про розгляд справи про порушення, з урахуванням вимог абзацу другого пункту 25 Порядку №1567 не може вважатися порушенням процедури розгляду такої справи.

Враховуючи наведене, відповідач діяв у відповідності, на підставі та у межах встановлених чинним законодавством повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та нормативно-правовими актами.

04.04.2023 представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт на підставі направлення на рейдову перевірку від 05.08.2022 № 002348, 11.08.2022 на автомобільній дорозі М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський 325 км+ 50м об 13 год. 45 хв. водій Virlan Gheorghe т/з MAN TGX 18.440 номерний знак НОМЕР_1 , Schrader z sta 27-40 номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу, не надав, передбачений чинними вище нормами, дозвіл на відповідний вид перевезень, а саме дозволу України згідно до CMR № 333397.

Як наслідок, старшим державним інспектором ВДК у Вінницькій області Килимником В.А. під час проведення перевірки правомірно встановлено факт порушення та відображено у Акті № 335186 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.08.2022, а відповідно позивачем порушено вимогу абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», щодо відсутності у перевізника дозволу України.

Щодо неповідомлення позивача про місце та час розгляду справи про порушення, відповідач зазначив, що відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. При цьому, абзацом 2 цього ж пункту регламентовано, що у разі виявлення вчиненої іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформації про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Порядком здійснення державного контролю па автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 встановлена спеціальна процедура розгляду справи про притягнення адміністративно-господарської відповідальності іноземного перевізника, що надає повноваження посадовим особам відповідачів складати акт та приймати постанову на місці виявлення правопорушення.

А відтак, на думку представника відповідача, неповідомлення позивача (як іноземного перевізника у спірному випадку) про розгляд справи про порушення, з урахуванням вимог абзацу другого пункту 25 Порядку №1567 не може вважатися порушенням процедури розгляду такої справи.

Стосовно доводів позивача щодо ненадання під час проведення перевірки графіку проведення рейдових перевірок від 05.08.2022 року № 11851/21/18-22 відповідач вказав, що

під час проведення рейдової перевірки, 11.08.2022 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Килимником В.А., з урахуванням вимог Порядку № 1567 було пред`явлено службове посвідчення та направлення на рейдову перевірку. Згідно пункту 4 Порядку N° 1567 Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі), сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку. Тобто, вказаним Порядком не передбачено обов`язку пред`явлення на підтвердження затвердженого графіку проведення рейдових перевірок.

Щодо доводів позивача про перевезення вантажів без дозволу на підставі Протоколу засідання молдавсько-української Змішаної Комісії в міжнародному автомобільному сполученні від 26.08.2022, відповідач вказав, що не було внесено ніяких змін до Закону України «Про автомобільний транспорт», який встановлює відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Крім того, як і зазначає представник позивача у позові, за домовленостями між Молдовою та Україною перевезення вантажів у двосторонньому та транзитному сполучені будуть відбуватись без дозволів, тобто з 01.09.2022 (факт правопорушення 11.08.2022).

На думку відповідача, доводи позивача не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, що у задоволенні позову слід відмовити.

Також відповідач просив поновити строк на подання відзиву, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі до відповідача не надходила, а з нею відповідач ознайомився 24.03.2023.

Враховуючи зазначені пояснення суд вважає за можливе врахувати відзив представника відповідача поданий з порушенням процесуальних строків, встановлених судом.

04.04.2023 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 13.04.2023 замінено відповідача у справі Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на його правонаступника, яким є Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області як структурний підрозділ Державної служби України з безпеки на транспорті.

07.04.2023 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Разом з тим, дата постановлення судового рішення у цій справі обумовлена перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) відповідно до наказу Вінницького окружного адміністративного суду № 028-в/к від 29.03.2023 у відпустці в період з 14.04.2023 до 28.04.2022 включно.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

11.08.2022 на автомобільній дорозі М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський 325 км+ 50м об 13 год. 45 хв., старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Килимником В.А. на підставі направлення на рейдову перевірку від 05.08.2022 № 002348, проведено перевірку транспортного засобу марки MAN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHRADER Z STA 27-40, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Сіндбад», під керуванням водія Virlan Gheorghe.

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільний транспортом № 335186 від 11.08.2022, яким зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: виконання нерезидентами України міжнародних перевезень вантажів по маршруту Молдова-Україна без документів, передбачених ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без дозволу України на даний вид перевезень.

11.08.2022 Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області прийнято постанову № 337297, якою за порушення вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до ТОВ «Сіндбад» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 34 000,00 грн згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 вказаного Закону.

Вважаючи вказану постанову протиправною, ТОВ «Сіндбад» звернулось до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Водночас процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За змістом положень ст. 5 Закону № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом та додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Ч. 5 ст.53 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати:

дозвіл України;

дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

документи на вантаж.

ст.1 Закону № 2344-ІІІ визначено, що дозвіл на здійснення міжнародних перевезень автомобільним транспортом - документ, що видається уповноваженими органами Договірних Сторін міжнародним автомобільним перевізникам для в`їзду, транзитного проїзду через територію Договірних Сторін, а також здійснення інших видів перевезень, передбачених законодавством.

Відповідно до п.1.3 Порядку оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку, затвердженого наказом Міністерства транспорту України 20.08.2004 №757 (далі Порядок № 757), перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом територією іноземних держав або транзитом через їхні території здійснюється автомобільними перевізниками згідно з вимогами міжнародних договорів України та на підставі належним чином оформлених відповідних дозволів, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

П.3.2 Порядку № 757 визначено, що дозволи для перевезення вантажів оформлюються і видаються водію автомобільного транспортного засобу (автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі) (далі - уповноважена особа) на підставі усного звернення, письмової заяви або замовлення бланку дозволу в електронній формі, в яких зазначаються найменування (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) автомобільного перевізника та його місцезнаходження (місце проживання), відомості щодо автомобільних транспортних засобів (номерні знаки, вантажопідйомність, повна маса), маршруту руху із зазначенням країн відправлення та призначення, а також країн прямування автомобільного транспортного засобу, вантажу (вага, загальна кількість), видів дозволів, які бажає отримати автомобільний перевізник, та пункт видачі дозволів.

П.4.2 Порядку №757 передбачено, що автомобільний перевізник забезпечує наявність всіх дозвільних документів, передбачених законами України або міжнародними договорами України з питань міжнародних перевезень, на виконання конкретного перевезення при здійсненні документального контролю за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень.

Відповідно до абз.6 ч.1 ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Надаючи оцінку наведеним аргументам позивача щодо неповідомлення позивача про розгляд справи та надання відповідачу повноважень на складання акту та прийняття постанови на місці виявлення правопорушення, суд керується такими мотивами.

Відповідно до абз.1 п.25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно із абз.2 п.25 Порядку № 1567 у разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

П. 26 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Згідно із п. 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що про час і місце розгляду справи про порушення позивач жодним чином не повідомлений, справу про порушення розглянуто за відсутності позивача чи його представника.

З аналізу змісту п.25, 26 та 27 Порядку №1567 вбачається, що вимога про розгляд справи про порушення у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника розповсюджується і на випадки притягнення до відповідальності іноземного перевізника.

Суд критично ставиться до пояснень відповідача та трактування ним п.25 Порядку №1567 як спеціальної процедури, яка застосовується до іноземних превізників.

Так п.25 Порядку №1567 не визначено порядок розгляду справи, а лише зазначено, що посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Судом з матеріалів справи встановлено, що акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено 11.08.2022.

Письмовими доказами долученими до матеріалів справи підтверджується, що розгляд справи відповідачем та прийняття постанови про застосування адміністративно-господарських санкцій № 337297 від 11.08.2022 було здійснено в день складення акту про виявлене порушення 11.08.2022.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів завчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи відносного нього, що відповідно позбавило його права бути присутнім під час розгляду справи, висловити заперечення, подати докази на спростування висновків акта перевірки.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про недотримання відповідачем процедури, встановленої Порядком №1567, що є достатнім для визнання оскаржуваної постанови протиправною.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №813/5802/15-а.

За таких обставин суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог, позаяк вони не впливають на викладений вище висновок суду та наявність безумовних підстав для задоволення адміністративного позову та скасування винесеної відповідачем постанови

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідачем у справі є Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області як структурний підрозділ Державної служби України з безпеки, який в силу норм Кодексу адміністративного судочинства України наділений статусом суб`єкта владних повноважень, однак не є юридичною особою, що виключає можливість стягнення з Відділу сплаченого позивачем судового збору.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати позивачки на сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що 10.11.2022 між ТОВ «Сіндбад» (далі Клієнт) та адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕКТОР» в особі Голови Об`єднання Комара Михайла Володимировича, укладено договір про надання правової допомоги № 244 від 10.11.2022.

Пунктом 1.1. вказаного договору предметом даного договору є надання адвокатським об`єднанням усіма законними методами та способами правової допомоги по веденню справи про визнання протиправною та скасування Постанови про застосування адміністративно- господарського штрафу № 337297 від 11.08.2022 року.

Згідно із п. 2.4. Для надання адвокатських послуг Адвокатське об`єднання призначає членів адвокатського об`єднання адвоката Цап Оксану Романівну, яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 002193 виданого 18.06.2021 року Радою адвокатів Львівської області.

Представництво на інтереси позивача адвокатом Цап О.Р. підтверджується ордером серії ВС № 1175350 від 28.12.2022.

Відповідно до п. 4.1 за послуги, що надаються адвокатським об`єднанням у відповідності із умовами цього договору, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у фіксованому розмірі 5000 грн.

Відповідно до акта № 01/20/12/05 від 05.05.2022 про надання правової допомоги за договором № 244 від 10.11.2022 вартість наданих послуг позивачу становить 5000,00 грн.

Також на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача подано до суду рахунок № 1 від 20.12.2022 про оплату 5000 грн.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

З огляду на викладене та беручи до уваги відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу та обґрунтованих заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, суд доходить висновку, що витрати позивача на правничу допомогу підтверджуються належними і допустимими доказами та є співмірними зі складністю справи.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337297 від 11.08.2022 року у сумі 34 000 гривень.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіндбад» (Societatea cu Rгspundere Limitatг SINDBAD, унікальний ідентифікаційний код (СUІІО): 38822093, фіскальний код (IDNO): 837) судові витрати з сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіндбад» (Societatea cu Rгspundere Limitatг SINDBAD, унікальний ідентифікаційний код (СUІІО): 38822093, фіскальний код (IDNO): 837) судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіндбад» (Societatea cu Rгspundere Limitatг SINDBAD, унікальний ідентифікаційний код (СUІІО): 38822093, фіскальний код (IDNO): 837), Юридична адреса: Nisporeni, str. Alexandru cel Bun, 16, Republica Moldova; Фізична адреса: str. loan Botezдtorul, 4/2, Chisinдu, MD2001, адреса для листування: 79005, м. Львів, вул. Зелена, 26/6; адреса електронної пошти: )

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, 21022) як структурний підрозділ Державної служби України з безпеки (, вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150)

повне судове рішення складено та підписано суддею 01.05.2023

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна