Справа № 200/18449/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року справа №200/18449/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 200/18449/21 (головуючий суддя І інстанції Кочанова П.В., складене у повному обсязі 30 вересня 2022 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування вимоги, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області, в якому просить суд:

- скасувати податкову вимогу від 20.10.2021 року № 0-0583 на суму 100 975,07 грн. Головного управління ДПС у Донецькій області про стягнення з ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб,

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області провести відповідні корективи в системі звітності, внести в особистий рахунок платника ОСОБА_1 інформацію про скасування податкової вимоги від 20.10.2021 року № 0-0583 на суму 100 975,07 грн. Головного управління ДПС у Донецькій області про стягнення з ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб,

- скасувати рішення № 83 від 20.10.2021 року Головним управління ДПС у Донецькій області про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу,

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області провести відповідні корективи в системі звітності, внести в особистий рахунок платника ОСОБА_1 інформацію про скасування рішення № 83 від 20.10.2021 року Головним управління ДПС у Донецькій області про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Скасовано податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області від 20.10.2021 року № 0-0583 на суму 100 975,07 грн. про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу. Скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області № 83 від 20.10.2021 року про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що у зв`язку з наявністю та непогашенням заборгованості, відповідно до статті 59 Кодексу, позивачу сформовано та направлено податкову вимогу від 20.10.2021 № 0-0583.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України (серія НОМЕР_1 виданий Жовтневим РВ Маріупольського УМВС в Донецькій області 17 липня 1996 року), РНОКПП НОМЕР_2 .

20 жовтня 2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області була сформована податкова вимога форми «Ф» № 0-0583, відповідно до якої станом на 19 жовтня 2021 року сума податкового боргу ОСОБА_1 становить 100 975,07 грн, в тому числі: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 100 627,71 грн., орендна плата з фізичних осіб у розмірі 347,36 грн.

20 жовтня 2021 року, відповідно до ст.89 розділу ІІ Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято рішення №83 про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу.

9 листопада 2021 року представник позивача звернувся до Головного управління ДПС України у Донецькій області зі скаргою про скасування податкової вимоги №0-0583 від 20.10.2021 року на суму 100 975,07 грн.

9 листопада 2021 року представник позивача звернувся до Головного управління ДПС України у Донецькій області із запитом про надання документів про правові підстави прийняття податкової вимоги №0-0583 від 20.10.2021 року на суму 100 975,07 грн. та рішення від 20.10.2021 року про опис майна у податкову заставу.

На запит представник позивача від 9 листопада 2021 року про одержання інформації, Головним управлінням ДПС України у Донецькій області повідомлено про те, що згідно бази даних інформаційної системи ДПС України та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_1 належать на праві власності на нежитлові приміщення. На підставі вищезазначеного ОСОБА_1 обчислено податок на нерухомі майно відмінне від земельної ділянки та сформовані податкові повідомлення рішення. У зв`язку з наявністю та непогашенням заборгованості, відповідно де статі 59 Кодексу, ОСОБА_1 сформовано та направлено податкову вимогу від 20.10.2021 № 0-0583. Також, у листі зазначено, що відповідно до пункту 88.1 статті 88 Кодексу, з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов`язань, майно платника податків, який має податковий борг передається в податкову заставу, у зв`язку з чим податковим органом прийнято рішення про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу.

Правомірність прийняття податковим органом вищевказаної вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу є спірним в межах даної справи.

Суд першої інстанції частково задовольнив позов, скасував вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу в зв`язку з наявністю судового рішення, яким скасовані ППР, на підстав яких вони прийняті.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі також - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп.14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За змістом пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 Податкового кодексу України, податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки входить до складу податку на майно.

Підпунктами 266.1.1 та 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.6.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно із пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно із п.41.2 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до пункту 41.1 цієї статті, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.1 статті 59 ПК України податкова вимога формується контролюючим органом, якщо: 1) платник податків не сплатив суму податкового зобов`язання, вказану в поданій ним податковій декларації, у встановлений Податковим Кодексом України строк; 2) платник податків не платить узгоджену суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законами строки.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підп. 54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

З огляду на приписи підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 57.2, пункту 59.3 статті 59, підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України контролюючий орган виставляє податкову вимогу не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання, а саме: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, платнику податків фізичній особі, по спливу 60-денного строку на самостійну сплату, що обраховується з дня вручення податкового повідомлення-рішення про визначення суми податку за конкретний податковий період, яким щодо цього платежу є календарний рік.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України).

Згідно із п.56.15 ст.56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених абз. 1 п.56.3 ст.56 Податкового кодексу України, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до абзацу восьмого п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 Податкового кодексу України.

Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 56.18. статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з абзацем 1 пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3. статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

За змістом пункту 59.5 цієї статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що статусу податкового боргу набуває узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у встановлений строк. Грошові зобов`язання, визначені контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, підлягають сплаті протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, а у разі процедури оскарження рішення контролюючого органу - протягом 10 робочих днів, наступних за днем узгодження податкового зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, податковим органом прийнято рішення від 02.11.2018 року № 0-0584 на суму 20875,20 гривень; за 2018 рік від 29.05.2019 року № 0-0584 на суму 24286,99 гривень; за 2019 рік від 18.02.2020 року № 0-0584 на суму 4202,21 гривень; за 2019 рік від 18.02.2020 року № 0-0584 на суму 27222,57 гривень; за 2019 рік від 16.10.2020 року № 0-0584 на суму 1556,53 гривень; за 2019 рік від 16.10.2020 року № 0-0584 на суму 555,01 гривень.

Платник податків скористався процедурою оскарження рішень податкового органу в судовому порядку, подавши 28.08.2021 року позов до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень на загальну суму 78 698,51 гривень.

Разом з цим, суд зазначає, що податкова вимога форми «Ф» № 0-0583, відповідно до якої станом на 19 жовтня 2021 року сума податкового боргу ОСОБА_1 становить 100 975,07 грн, в тому числі: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 100 627,71 грн., орендна плата з фізичних осіб у розмірі 347,36 грн, складається зокрема з податкових повідомлень-рішень за 2017 рік від 02.11.2018 року № 0-0584 на суму 20875,20 гривень; за 2018 рік від 29.05.2019 року № 0-0584 на суму 24286,99 гривень; за 2019 рік від 18.02.2020 року № 0-0584 на суму 4202,21 гривень; за 2019 рік від 18.02.2020 року № 0-0584 на суму 27222,57 гривень; за 2019 рік від 16.10.2020 року № 0-0584 на суму 1556,53 гривень; за 2019 рік від 16.10.2020 року № 0-0584 на суму 555,01 гривень, прийнятих податковим органом, які були оскаржені позивачем у судовому порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №200/11095/21, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень на загальну суму 78698,51 гривень задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 02.11.2018 року № 0-0584 на суму 20875,20 гривень. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 29.05.2019 року № 0-0584 на суму 24286,99 гривень. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 18.02.2020 року № 0-0584 на суму 27222,57 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 р. у справі № 200/11095/21 скасовано в частині відмови в задоволені позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Донецькій області від 18.02.2020 № 0-0584 на суму 4202,21 грн., від 16.10.2020 № 0-0584 на суму 555,01 грн., від 16.10.2020 № 0-0584 на суму 1556,53 грн, прийнято нове судове рішення в цій частині. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 18.02.2020 № 0-0584 на суму 4202,21 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 16.10.2020 № 0-0584 на суму 555,01 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 16.10.2020 № 0-0584 на суму 1556,53 грн. В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 р. у справі № 200/11095/21 залишено без змін.

Статтею 60 ПК України унормовано випадки, коли податкове повідомлення-рішення та податкова вимога вважаються відкликаними.

Зокрема, коли сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

З аналізу вказаних норм вбачається, що податкова вимога відкликається у разі набрання законної сили рішенням суду, яким скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу.

Також, механізм формування та форми податкової вимоги, на момент виникнення спірних правовідносин урегульований Порядком направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 р. за № 902/30770).

Зокрема, відповідно до положень пунктів 2, 3 розділу II зазначеного Порядку, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується податковим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Розділ ІV Порядку визначає порядок відкликання податкових вимог.

Податкова вимога вважається відкликаною:

у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі;

з дня прийняття податковим органом рішення про скасування податкової вимоги;

з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену податковим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі;

у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.

Інформація про відкликання податкової вимоги вноситься податковим керуючим до реєстру податкових вимог.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів щодо внесення податковим керуючим Інформації про відкликання податкової вимоги до реєстру податкових вимог.

Також до суду не надано доказів, які б спростовували факт існування за позивачем заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 78 698,51 грн.

Отже податкова вимога від 20.10.2021 року № 0-0583 на суму 100 975,07 грн. про сплату податкового боргу складена ГУ ДФС в Донецькій області відносно неузгодженої суми грошового зобов`язання, яка при цьому зменшена судовим рішенням у справі №200/11095/21 в результаті судового оскарження, не відповідає вимогам податкового законодавства та підлягає скасуванню.

При цьому, оскільки визначені оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 02.11.2018 року № 0-0584 на суму 20875,20 гривень; від 29.05.2019 року № 0-0584 на суму 24286,99 гривень; від 18.02.2020 року № 0-0584 на суму 4202,21 гривень; від 18.02.2020 року № 0-0584 на суму 27222,57 гривень; від 16.10.2020 року № 0-0584 на суму 1556,53 гривень; від 16.10.2020 року № 0-0584 на суму 555,01 гривень податкові зобов`язання на момент прийняття рішення про опис майна у податкову заставу № 83 від 20.10.2021 були неузгодженими і не набули статусу податкового боргу, визначене п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави не виникло, а тому податковий орган не мав права поширювати на майно платника податків податкову заставу в межах сум, визначених зазначеними оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями податкових зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апелянтом не доведено суду протиправності прийняття спірної вимоги, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 200/18449/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 02 травня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць