Справа № 260/1078/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2023 року м. Ужгород№ 260/1078/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті за участю в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ігнатьо Б.Я. в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті у якому просить: постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу 29.09.2022 А0№340343 - визнати протиправною та скасувати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що під час здійснення перевірки відповідачем протиправно встановлено, що відповідальним за порушення законодавства «Про автомобільний транспорт» є саме фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адже відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення закону під час перевезень несе автомобільний перевізник. Вказує, що 22.03.2021 позивач передав свій транспортний засіб громадянинові ОСОБА_2 про що було складено довіреність. Разом із транспортним засобом було передано і свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_1 . Просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу 29.09.2022 р. А0№340343.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року розглянуто клопотання представника відповідача, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області (88006, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38).

Представником відповідача було подано заяву на виконання ухвали суду від 27.02.2023 року в якій було надано витребувані судом матеріали по справі щодо оскаржуваної постанови.

Відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області до суду подано пояснення, у яких вказує, що обв`язок забезпечення належної експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначених пунктом 3.3 цього розділу, а бо наявності та чинності картки для цифрового тахографа покладений на перевізника. Під час здійснення рейдової перевірки у водія ОСОБА_3 був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа. Цю обставину не заперечує і сам позивач через свого представника. Не заперечує і факт обладнання тахографом транспортного засобу позивача. Зазначає, що інформація про те, що позивачем було передано транспортний засіб іншому користувачу, не була відома державним інспекторам на момент здійснення перевірки оскільки водій не надавав для перевірки документи, які підтверджували законність використання транспортного засобу крім свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, перевіряючи надані водієм ОСОБА_4 документи , інспектор дійшов до висновку, про характер перевезень (внутрішнє перевезення вантажів згідно ТТН Р2330 від 22.08.2023) які здійснюються на транспортному засобі Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 тобто визначив його як перевізника. Вважає, що інспектор діяв правомірно та дотримався вимог встановленого Порядку проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) та вірно визначив порушення, про що склав акт №321797 від 23.08.2022р. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, на підставі направлення на рейдову перевірку від 19 сепня 2022 року № 004342 , відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області 23 серпня 2022 року проведено рейдову перевірку.

За обставинами події, яка відбулася 23.08.2022 року на а/д М-30 252 км Хмельницької області, визначено, що інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті був зупинений транспортний засіб DAF , д.н.з. НОМЕР_2 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_1 . За кермом транспортного засобу НОМЕР_2 знаходився водій ОСОБА_5 , про що було складено акт перевірки від 23.08.2022 №321797.

29.09.2022 відповідачем винесено постанову А0№340343, якою щодо позивача застосовано штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Вважаючи дану постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 року №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

За змістом ч. 7 ст. 6 названого Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, поміж іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п. 4 Положення № 103 основним завданням Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація, державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Підпунктами 2, 19, 29 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Абзацом 1 п. 8 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи. Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року № 592 Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті утворені територіальні органи Укртрансбезпеки як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком №3, в тому числі відповідач по справі.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що посадові особи відповідача вправі застосовувати до порушників вимог автомобільного законодавства адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 14 ст. 6 цього Закону № 2344-ІІІ, державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Згідно ч. ч. 17 та 18 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ, рейдові перевірки дотримання вимог законодавств про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. п. 2, 3, 14 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Частиною 18 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що у разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що державному контролю на автомобільному транспорті підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення, зокрема, вантажів на території України. Контроль може здійснюватися територіальними органами Укртрансбезпеки, шляхом проведення рейдових перевірок в будь-який час без попереднього інформування об`єкта перевірки.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України Про автомобільний транспорт документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на підставі направлення на рейдову перевірку від 19 сепня 2022 року № 004342 , відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області 23 серпня 2022 року проведено рейдову перевірку транспортного засобу DAF , д.н.з. НОМЕР_2 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_1 . За кермом транспортного засобу НОМЕР_2 знаходився водій ОСОБА_5 , про що було складено акт перевірки від 23.08.2022 №321797.

29.09.2022 відповідачем винесено постанову А0№340343, якою щодо позивача застосовано штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Відповідно до статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно пункту 1.5 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв?язку від 07.06.2010 №340 (надалі Положення №340), тахограф -обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Згідно з пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Пункт 6.4 Положення №340 встановлює, що графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Відповідно до п. 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Суд зауважує, що за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-ІІІ, автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону №2344-ІІІ).

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363).

Згідно з положеннями цих Правил, перевізник це фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Позивач зазначає, що він не був автомобільним перевізником в розумінні положень Закону №2344-ІІІ, оскільки відповідно до довіреності від 22.03.2021 р. позивачем надано довіреність ОСОБА_6 зокрема на експлуатацію, переобладнання з правом передорученням повноважень іншим особам, тощо автомобіля марки DAF модель АЕ45СЕ, 2000 року випуску, шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак України НОМЕР_4 .

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачена відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, відповідно до ст.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-ІІІ.

Відповідно до ст.ст.908, 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, ст. 50 Закону №2344-ІІІ передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія товарно-транспортної накладної №Р2330 від 22.08.2022 р., в якій автомобільним перевізником зазначено ОСОБА_7 .

З огляду на наведене, суд приходить висновку, що оскільки перевезення вантажу здійснював водій ОСОБА_7 за товарно-транспортною накладено. №Р2330 від 22.08.2022 р., в якій автомобільним перевізником зазначено ОСОБА_7 , тому позивач у спірних правовідносинах не має статусу автомобільного перевізника та не є суб`єктом відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Суд зазначає, що окрім вищезазначеного в матеріалах справи міститься довіреність від 22.03.2021 р., відповідно до якої позивачем надано довіреність ОСОБА_6 зокрема на експлуатацію, переобладнання з правом передорученням повноважень іншим особам, тощо автомобіля марки DAF модель АЕ45СЕ, 2000 року випуску, шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак України НОМЕР_4 . Дана довіреність була скасована позивачем 09.11.2022 року, тобто на час винесення спірної постанови така була дійсна.

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 240/22448/20, колегія суддів зауважувала, що автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися). Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище, враховуючи приписи ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності спірної постанови, як наслідок, постанова Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу 29.09.2022 А0№340343 є протиправною та підлягає скасуванню, а адміністративний позов - задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 94, 192-193, 242-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, буд. 14,м. Київ 135,01135, ) за участю в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області (88006, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу 29.09.2022 А0№340343.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Перемоги буд. 14,м. Київ 135,01135, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) понесені судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору