Справа № 200/11930/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року справа №200/11930/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

за участі секретаря судового засідання Усенко Т.І.,

представника відповідача Тичиніна Я.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 200/11930/21 (головуючий І інстанції Лазарєв В.В.) за заявою Донецької обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 11 січня 2022 року у справі № 200/11930/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року у справі № 200/11930/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року, визнано протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 200/7541/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 28 жовтня 2020 року.

Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 200/7541/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 28 жовтня 2020 року, за період з 23.12.2020 по 09.08.2021 включно, в сумі 104876 гривень 10 копійок, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

25 жовтня 2022 року до суду першої інстанції надійшла заява Донецької обласної прокуратури про перегляд вищевказаного судового рішення за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви зазначено, що задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, суди виходили з того, що судовим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі № 200/7541/20-а допущено до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді, проте виконано відповідачем шляхом видання відповідного наказу лише 10.08.2021.

Однак, постановою Верховного Суду від 22.09.2022 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2021 у справі № 200/7541/20-а скасовано, та ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

За таких обставин відповідальність у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, яке скасовано Верховним Судом, не може бути застосована до відповідача, оскільки наказ про звільнення є законним, скасуванню не підлягав, а відповідно позивач не підлягав поновленню як незаконно звільнений працівник.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні заяви Донецької обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 11 січня 2022 року у справі № 200/11930/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Не погодившись з судовим рішенням Донецька обласна прокуратура звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Оскільки обов`язок поновлення позивача на посаді скасовано, то вимоги про стягнення коштів за несвоєчасне виконання цього обов`язку (несвоєчасне поновлення) не можуть бути задоволені.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Суд першої інстанції помилково вважав підставами для задоволення позову у справі № 200/11930/21 не рішення суду про поновлення позивача на посаді, а факт невиконання без

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі № 200/7541/20-а визнано протиправним та скасовано наказ Донецької обласної прокуратури № 1472-к від 26 жовтня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області на підставі пункту 9 частини 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку зі скороченням кількості прокурорів органу прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 в Донецькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області, з 28 жовтня 2020 року.

Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 жовтня 2020 року по 22 грудня 2020 року в сумі 119680,44 грн., з вирахуванням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Постанову в частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06липня 2021 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 200/7541/20-а змінено.

В абзаці четвертому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 200/7541/20-а змінено слова «в Донецькій обласній прокуратурі на рівнозначній посаді» на слова «в прокуратурі Донецької області».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 200/7541/20-а залишено без змін.

На виконання рішення у справі № 200/7541/20-а наказом керівника Донецької обласної прокуратури № 2189-к від 10.08.2021 скасовано наказ Донецької обласної прокуратури № 1472-к від 26.10.2020 про звільнення позивача з посади начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області.

Поновлено позивача на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 28.10.2020. Підстава: заява ОСОБА_1 , рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 200/7541/20-а, постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 200/7541/20-а, постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2020.

Зважаючи на те, що рішення суду у справі № 200/7541/20-а не виконувалось, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року у справі № 200/11930/21, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року, задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Визнано протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 200/7541/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 28 жовтня 2020 року.

Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 200/7541/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 28 жовтня 2020 року, за період з 23.12.2020 по 09.08.2021 включно, в сумі 104876,10 гривень, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі суди виходили з того, що рішення у справі № 200/7541/20 допущено до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді, проте виконано відповідачем шляхом видання відповідного наказу лише 10.08.2021.

Постановою Верховного Суду від 22.09.2022 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2021 у справі № 200/7541/20-а скасовано, ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

25.10.2022 Донецька обласна прокуратура звернулася до суду першої інстанції з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до п.3 ч. 2 ст. 361 КАС України, посилаючись на те, що рішення у справі № 200/7541/20-а, яким було визначено обов`язок поновлення позивача на посаді скасовано, тому вимоги про стягнення коштів за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 200/7541/20-а не можуть бути задоволені.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення у справі № 200/11930/21 за нововиявленими обставинами, виходив з того, що Донецька обласна прокуратура проігнорувала чинні приписи закону та не виконала негайно рішення суду, що має наслідок у вигляді настання відповідальності стягнення коштів за несвоєчасне виконання судового рішення.

Подальше скасування рішення суду про поновлення особи на посаді не відміняє обов`язку Донецької обласної прокуратури виконати судове рішення, яке допущено до негайного виконання.

Оцінка суду.

Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими обставинами (…)

Згідно пункту 3 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

На підставі частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

За приписами частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина перша статті 129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин другої-третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Приписами статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На підставі пункту 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Як визначено частиною другою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з частиною сьомою статті 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 236 КЗпП у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як свідчать матеріали справи, справа № 200/11930/21 стосувалася позову ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності і стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Обставини й підстави позову були пов`язані з тим, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі № 200/7541/20-а, яке набрало законної сили 06.07.2021, в частині поновлення позивача на посаді в прокуратурі Донецької області було допущено до негайного виконання.

Проте, Донецька обласна прокуратура поновила позивача на посаді на виконання рішення у справі № 200/7541/20-а тільки 10.08.2021.

Зважаючи на те, що рішення суду у справі № 200/7541/20-а не виконувалось відповідачем негайно, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з 23.12.2020 по 09.08.2021.

У справі № 200/11930/21, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, суд виходив з того, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

В подальшому рішення суду у справі № 200/7541/20-а, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді, було скасовано Верховним Судом та відмовлено позивачу в задоволенні позову.

Відповідач, звертаючись з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 200/11930/21, вважає, що оскільки Верховним Судом було скасовано обов`язок відповідача поновити позивача на посаді, тому у відповідача також відсутній обов`язок виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Між тим, суд зазначає, що середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

У цьому контексті слід зважати на те, що інститут звернення рішення суду до негайного виконання покликаний забезпечувати швидкий і реальний захист прав працівника.

При цьому, стаття 236 КЗпП не містить у собі застереження, що скасування в подальшому рішення про поновлення на роботі звільняє роботодавця від обов`язку оплатити працівнику вимушений прогул при затримці його виконання.

Отже, у випадку затримки виконання рішення про поновлення на роботі факт подальшого скасування цього рішення в апеляційному чи касаційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату.

Інакше застосування статті 236 КЗпП може атакувати принцип обов`язковості судового рішення та здатне підважити процесуальний інститут звернення рішення суду до негайного виконання.

Такий висновок викладено у подібних правовідносинах Верховним Судом в постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 460/16522/21.

Судова практика Верховного Суду визначає обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток як міру відповідальності за невиконання рішення суду, яке підлягає негайному виконанню.

Подальше скасування такого рішення не нівелює обов`язку виконати рішення суду, який існував раніше.

На важливість належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду із цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

ЄСПЛ у пункті 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Таким чином, обов`язковість судового рішення та його виконання є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтею 13 Закону № 1402-VIII та статтею 14 КАС України.

Добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обов`язок.

Отже, підставою для прийняття рішення у справі № 200/11930/11, яке Донецька обласна прокуратура просить переглянути за нововиявленими обставинами, є факт невиконання рішення суду у справі № 200/7541/20-а в частині негайного поновлення позивача на посаді.

У разі, якщо б позивача було поновлено на посаді прокурора своєчасно на виконання рішення у справі № 200/7541/20-а, тоді б у позивача ОСОБА_1 були відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного суд вважає помилковими доводи Донецької обласної прокуратури, що скасування рішення у справі № 200/7541/20-а є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду від 11.01.2022 у справі № 200/11930/21, оскільки, як зазначалося вище, підставою для прийняття рішення у справі № 200/11930/21 є факт затримки виконання судового рішення, допущеного до негайного виконання, а не рішення у справі № 200/7541/20-а про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 200/11930/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 200/11930/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 01 травня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 01 травня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв