Справа № 440/667/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа №440/667/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача Світалка В.П.,

від відповідача Горовий О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №602 "Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" в частині позбавлення ОСОБА_1 премії за липень 2022 року;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №603 "Про виплату додаткових винагород" в частині позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди за липень 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на протиправність оспорюваних наказів, на підставі яких його позбавлено премії та додаткової винагороди за липень 2022 року нібито за вживання алкогольних напоїв, зазначивши, що відповідні доводи відповідача є надуманими та не підтверджені документально, зокрема, у визначеному законом порядку не зафіксовано факт вживання ним алкогольних напоїв під час перебування на службі.

2. Позиція відповідача та третьої особи.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити /а.с. 64-66/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що за результатами службового розслідування, проведеного на підставі рапорту ОСОБА_1 від 03.09.2022 встановлено факт помилковості позбавлення позивача премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, адже він не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Звертав увагу на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2022 №339 начальнику стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 наказано підготувати проект наказу для нарахування та виплати солдату ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, однак відповідний наказ не видано, оскільки позивач з 14.09.2022 вважається таким, що самовільно залишив місце служби. На цій підставі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2023 №171 визначено нарахувати солдату ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за липень 2022 року, виплату якої здійснити по факту повернення вищевказаного військовослужбовця після самовільного залишення військової частини.

Представник третьої особи у письмових поясненнях наполягав на відсутності предмета спору, зазначивши, що право позивача на отримання премії та додаткової винагороди за липень 2022 року відновлене за результатами службового розслідування внаслідок видання командиром військової частини НОМЕР_1 наказів від 18.09.2022 №339 та від 19.01.2023 №171.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотань представників відповідача та третьої особи про закриття провадження у цій справі.

У підготовчому засіданні 30.03.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 11.04.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Обставини справи

Солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією під час воєнного стану на посаді стрільця-помічника гранатометника 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону у складі військової частини НОМЕР_1 .

05.08.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 видані накази №№ 602 "Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" та №603 "Про виплату додаткових винагород", за змістом яких солдата ОСОБА_1 позбавлено премії та додаткової винагороди за липень 2022 року за вживання алкогольних напоїв /а.с. 67-69, 70-72/.

03.09.2022 позивач звернувся з рапортом на ім`я командира 3-ї механізованої роти військової частини НОМЕР_1 /а.с. 73/, у якому просив клопотання перед вищим командуванням про виплату йому грошового забезпечення та додаткової винагороди за липень 2022 року у повному обсязі, так як на нього не накладалися та не доводилися стягнення дисциплінарного та адміністративного характеру.

На підставі згаданого рапорту проведено службове розслідування за фактом виплати грошового забезпечення та грошової винагороди солдату ОСОБА_1 .

У ході службового розслідування встановлено та відображено в акті службового розслідування, затвердженому 18.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 , що премія та додаткова винагорода не виплачена солдату ОСОБА_1 по технічній причині, так як він не був поданий до списку військовослужбовців, які отримують премію та додаткову винагороду за липень 2022 року /а.с. 74-76/. При цьому, службовим розслідуванням встановлено відсутність підстав для позбавлення позивача премії та додаткової винагороди за липень 2022 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2022 №339 "Про результати проведення службового розслідування по факту виплати премії та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 " визначено начальнику стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 згідно пункту 1.9 наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 підготувати проект наказу для нарахування та виплати премії та додаткової винагороди за липень 2022 року по військовослужбовцю ОСОБА_1 (пункт 2) /а.с. 77-78/.

Однак, відповідний наказ не видано, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2022 солдата ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що вибув внаслідок самовільного залишення військової частини та припинено виплату йому грошового забезпечення з 14.09.2022 /а.с. 79/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2023 №171 "Про перерахунок додаткової винагороди та премії за липень 2022р.", визначено нарахувати солдату ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за липень 2022 року, виплату якої здійснити по факту повернення вищевказаного військовослужбовця після самовільного залишення військової частини /а.с. 133-134/.

Не погодившись з наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №№ 602, 603 в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (надалі - Закон №3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами частин першої - третьої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

У силу частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Відповідно до пункту 1 розділу XVI вказаного Порядку, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Згідно абзацу 3 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Крім того, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил (...) додаткову винагороду в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Оцінка судом обставин справи

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі позивач оспорює правомірність наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №602 "Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" в частині позбавлення ОСОБА_1 премії за липень 2022 року та від 05.08.2022 №603 "Про виплату додаткових винагород" в частині позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди за липень 2022 року.

За обставин спору відповідач не заперечував факт безпідставного позбавлення позивача премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, що встановлений за результатами службового розслідування та відображений у акті від 18.09.2022.

Тож, обставини протиправності наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №№ 602, 603 в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року визнаються відповідачем і не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 78 КАС України.

Водночас, щодо тверджень відповідача та третьої особи про відновлення прав позивача на отримання премії та додаткової винагороди за липень 2022 року внаслідок видання командиром військової частини НОМЕР_1 наказів від 18.10.2022 №339 "Про результати проведення службового розслідування по факту виплати премії та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 " та від 19.01.2023 №171 "Про перерахунок додаткової винагороди та премії за липень 2022р.", якими передбачено необхідність виплати позивачу премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, суд виходить з такого.

Оспорювані накази командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №№ 602, 603 є правовими актами індивідуальної дії, а втрата ними чинності пов`язується з фактом їх виконання.

У ході розгляду справи встановлено, що відповідач не здійснив фактичне нарахування та виплату ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, а у наказі від 19.01.2023 №171 зазначив, що згадані виплати будуть виконані на користь позивача після його повернення у розпорядження військової частини.

З урахуванням наведеного, накази командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2022 №339 "Про результати проведення службового розслідування по факту виплати премії та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 " та від 19.01.2023 №171 "Про перерахунок додаткової винагороди та премії за липень 2022р." не свідчать про усунення юридичного конфлікту між сторонами, не стосуються предмета доказування у цій справі та не є належними доказами фактичної реалізації права позивача на отримання спірних виплат.

До того ж, дослідивши залучені до матеріалів справи копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2022 №339 "Про результати проведення службового розслідування по факту виплати премії та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 " та від 19.01.2023 №171 "Про перерахунок додаткової винагороди та премії за липень 2022р." суд встановив, що у них відсутнє положення про скасування оспорюваних у цій справі пунктів наказів.

Наведене є підставою для висновку, що накази командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №№ 602 та 603, якими передбачено позбавлення ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року є чинними, а право позивача на отримання цих виплат фактично не відновлене.

Обставини залишення позивачем військової частини та правомірності наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2022 №192 в частині припинення нарахування і виплати солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 14.09.2022 не входять до предмета доказування у цій справі.

Водночас суд зважає на пояснення представника позивача щодо того, що позивач виявив намір у подальшому проходити військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 /а.с. 123/.

З урахуванням наведеного, з метою гарантування позивачу ефективного способу захисту порушеного права, суд вважає за доцільне визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №602 "Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії за липень 2022 року та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №603 "Про виплату додаткових винагород" в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 додаткової винагороди за липень 2022 року.

А тому, зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2147,20 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 47-49/.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З огляду на задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також представник позивача заявив клопотання про відшкодування витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

На підтвердження понесення цих витрат представник позивача надав копії: договору від 06.10.2022 №25 про правову допомогу, квитанції від 06.10.2022 №1, опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом /а.с. 26-30/.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, урегульовані статтею 134 КАС України, у силу положень якої за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Дослідивши надані представником позивача копії документів, суд дійшов висновку, що ними у повній мірі підтверджено факт надання адвокатом Світалкою В.І. професійної правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , що полягала у збиранні доказів (підготовці і направленні адвокатських запитів до Полтавського ОМТЦК та СП, військової частини НОМЕР_1 , Міноборони), підготовці позовної заяви, заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, клопотання про витребування доказів, участі у підготовчих та судовому засіданні.

Визначена позивачем та адвокатом вартість послуг у розмірі 6000,00 грн є співмірною складності справи та підтверджена належними доказами.

Відповідач та третя особа у ході розгляду справи не спростували, що відповідні витрати не пов`язані з розглядом справи, є завищеними тощо.

Отож, понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн на підставі частини першої статті 139 КАС України належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач та третя особа доказів понесення судових витрат суду не надали.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 134, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України про визнання протиправними та скасування наказів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №602 "Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії за липень 2022 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №603 "Про виплату додаткових винагород" в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 додаткової винагороди за липень 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок) та 6000,00 грн (шість тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Міністерство оборони України (; пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.04.2023.

Суддя О.О. Кукоба