Справа № 160/6643/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/6643/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року (м. Дніпро, суддя Захарчук-Борисенко Н. В.) у справі № 160/6643/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання бездіяльності протиправною,-

встановив:

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо непроведення у день звільнення виплати всіх належних позивачу сум при звільненні зі служби;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області середній заробіток за час затримки при звільненні виплати всіх належних сум в період з 26.01.2022 року по 27.04.2022 року в розмірі 41 146 (сорок одна тисяча сто сорок шість) гривень, 08 (вісім) копійок;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невключення до остаточного розрахунку при звільнені доплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 за період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року включно;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача доплати, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 за період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року включно;

- визнати протиправною діяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо здійснення перерахунку премії в лютому 2022 року за період січень 2017 рік - березень 2021 рік на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.02.2022 року № 181 о/с.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплату в розмірі 12 896 (дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень 09 (дев`ять) копійок.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо непроведення у день звільнення виплати всіх належних сум при звільненні зі служби позивача;

- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час затримки при звільненні виплати всіх належних сум у розмірі 38457,90 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у суду відсутні підстави вважати, що настали обставини, які є умовою нарахування позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 в період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року. Стосовно вимоги про визнання протиправною діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо здійснення перерахунку премії в лютому 2022 року за період січень 2017 рік - березень 2021 рік на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.02.2022 року № 181 о/с, суд першої інстанції встановив, що наказ про перерахунок премії не скасовано, а отже ця вимога та похідна вимога про стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплати в розмірі 12896,09 грн не підлягають задоволенню. Разом з тим, суд першої інстанції дослідив, що позивачу не виплачена належна йому частина грошового забезпечення в день звільнення, а отже позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку є правомірними.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, сторони оскаржили його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги позивача мотивовано, зокрема тим, що у січні та лютому 2021 року позивачу виплачувалась доплата згідно постанови КМУ №375, однак в подальшому виплата припинена. Натомість, відповідач не довів, що позивач у спірний період не мав права на доплату згідно приписів постанови КМУ №375. Позивач вважає, що суд першої інстанції не врахував список для встановлення доплат на період дії карантину згідно постанови КМУ №375 вих.№441/12-554 від 21.01.2022, згідно якого позивачу протягом 2021 року передбачена доплата відповідно до постанови КМУ №375. Вказує, що наказ про здійснення доплати за період з 01.03.2021 по 31.12.2021 міг не бути прийнятий відповідачем, оскільки він приймається в залежності від бюджетних асигнувань.

З огляду на це, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки при звільненні виплати всіх належних сум у розмірі 38457,90 грн., визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невключення до остаточного розрахунку при звільнені доплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 за період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року включно, стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 за період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року включно, та ухвалити нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача до суду не подав.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць він діяв правомірно. Відповідач вказує, що кошти на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським, які звільнені у січні 2022 року, надійшли лише 25 квітня 2022 року, а тому одноразову грошову допомогу перераховано позивачу 28 квітня 2022 року, тобто протягом чотирьох днів після надходження коштів, як це передбачено приписами Порядку №260. Зазначає, що приписи ст. 116, 117 КЗпП України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки наявні спеціальні норми законодавства.

Позивач відзив на апеляційну скаргу відповідача до суду не подав.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 10.08.2009 року позивача прийнято на службу в органах внутрішніх справ; 06.11.2015 року звільнився з органів внутрішніх справ; 07.11.2015 року прийнятий на службу до національної поліції; 25.01.2022 року звільнений зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області №80 о/с від 24.01.2022 року звільнено капітана поліції ОСОБА_1 за власним бажанням відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

26.01.2022 року позивачем направлено запит до відповідача щодо нарахування доплати за службу в нічний час за період з грудня 2016 року по лютий 2021 року включно та додаткових доплат відповідно до ПКМУ №375.

Листом ГУНП в Дніпропетровській області від 23.02.2022 року надано відповідь на звернення від 26.01.2022 року та надіслано запитувану інформацію.

05.04.2022 року позивач звертався до відповідача із запитом про надання інформації щодо нарахування додаткової доплати на період карантину, установленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 в період з березня 2021 року по грудень 2021 року.

21.04.2022 року ГУНП в Дніпропетровській області надано відповідь на звернення від 05.04.2022 року, якому зазначено: одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Станом на день надання відповіді кошти на виплату одноразової грошової допомоги, поліцейським звільненим у січні 2022 року на рахунки ГУНП не надходили. Так, виплату буде проведено протягом п`яти робочих днів після надходження коштів на рахунки ГУНП з центрального органу управління поліцією на вищезазначену виплату. Разом з тим, відповідач зазначає, що станом на дату надання відповіді відсутні бюджетні асигнування на виплату додаткових доплат за Постановою КМУ №375.

Листом №1307/29/2/03-2022 від 08.06.2022 року Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП повідомив про забезпечення виплати колишнім працівникам у квітні 2022 року, зокрема ОСОБА_1 у розмірі 43591,31 грн.

Відповідно до довідки №2005 від 16.06.2022 року на поточний момент відсутні постанови КМУ та будь-які інші нормативно-правові акти щодо виділення у 2022 році бюджетних асигнувань на виплату поліцейським НПУ додаткової доплати до грошового забезпечення, визначеної ПКМУ №375-2020. Встановлення ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення, визначеної ПКМУ №375 за період після 18.02.2021 року, враховуючи, що бюджетні асигнування на виплату такої доплати за зазначені періоди не виділялись, тягне за собою порушення норм бюджетного законодавства України, а саме ст. 51 БКУ.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Доказів того, що відносно позивача приймались накази про здійснення додаткових доплат на період дії карантину в період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року до суду надано не було. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу доплати згідно Постанови №375 в період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року.

Крім того, судом першої інстанції досліджено, що зважаючи на приписи частини 2 статті 116 КЗпП України, відповідач зобов`язаний був виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в повному обсязі у день звільнення - 25.01.2022 року, проте виконав свій обов`язок зі сплати лише 27.01.2022 року в розмірі 11068,54 грн. та 36387,66 в розмірі 28.04.2022 грн. З цих підстав, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку є обґрунтованими, однак суд встановив, що сума середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку складає 38457,90 грн.

Щодо вимоги про визнання протиправною діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо здійснення перерахунку премії в лютому 2022 року за період січень 2017 рік - березень 2021 рік на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.02.2022 року № 181 о/с, суд першої інстанції звернув увагу, що оскільки наказ, на підставі якого здійснено перерахунок премії не скасований та не визнаний протиправним, то у суду немає підстав для визнання протиправними дій на підставі такого наказу, у зв`язку з чим ця вимога не підлягає задоволенню. Таким чином, немає підстав й для задоволення позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплату в розмірі 12 896,09 грн як похідної вимоги.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова №375) на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

За приписами п. п. 2-5 вказаної постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03.06.2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину» (далі Наказ №431), яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Судом першої інстанції правильно зазначено, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Апеляційним судом встановлено, що позивач до 25.01.2022 року включно проходив службу в поліції.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 342 «Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова № 342) установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема: поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з пунктом 2 Постанови № 342 визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

Персональний перелік працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, визначається керівником (керівником державної служби) відповідної установи, організації, органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування (пункт 3 Постанови № 342).

Абзацом 2 п. 4 постанови КМУ № 375 від 29.04.2020 року встановлено, що персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Крім того, виходячи зі змісту п. 1 постанови КМУ № 375 від 29.04.2020 року, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Отже, така доплата має здійснюватися на підставі рішення (наказу) керівника відповідного підприємства, установи, організації, який видається з урахуванням фактичного часу, відпрацьованого особою у надзвичайних умовах, які дають право на отримання відповідної доплати.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутнє рішення (наказ) відповідача, яким встановлюється доплата позивачу відповідно до постанови КМУ №375.

Апеляційний суд звертає увагу, що вирішальним для визначення права позивача на отримання відповідної доплати є не те, що в деякі місяці 2021 року така доплата була здійснена, а те, чи залучався позивач протягом спірного періоду до виконання таких обов`язків, що дають право на отримання доплати. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем такі обов`язки виконувалися та що ним оскаржувались рішення керівника щодо невключення позивача до переліку осіб, яким здійснюється доплата.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не допустив протиправної бездіяльності, яка полягає в невключені до остаточного розрахунку при звільнені позивача доплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 за період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року (включно).

Стосовно виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, апеляційний суд зазначає наступне.

Одним із ключових у цій справі є питання щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейського зі служби, а саме застосування статті 117 КЗпП України.

В силу статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум.

Отже, при відсутності спору про розмір виплачуваних при звільненні сум, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Водночас в даній справі спірним питанням є своєчасності виплати відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина друга статті 94 Закону № 580-VIII).

На виконання приписів, зокрема, статті 94 Закону № 580-VIII Міністерство внутрішніх справ України наказом від 06 квітня 2016 року № 260 затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно пункту 2 вказаного наказу, наказ набирає чинності з дня його опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України «Про національну поліцію».

Пунктом 3 наказу визначено, що видатки, пов`язані з набранням чинності цим наказом, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті на утримання Національної поліції (крім поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Згідно з Наказом № 539 (який набрав чинності з 21 серпня 2020 року) Порядок № 260 доповнено також новим розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби».

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За пунктом 7 розділу VI Порядку № 260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Згідно з пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Пункт 23 розділу І Порядку № 260, згідно якого:

«Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби» виключений згідно зі згаданим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2020 року № 539.

Відповідно до статті 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (частини четверта статті 9 Закону № 2262-ХІІ).

Норми, аналогічні тим, які зазначені у частині другій статті 9 Закону № 2262-ХІІ, містяться також і в пункті 10 Порядку № 393, за текстом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 Порядку № 393).

Матеріалами справи підтверджено, що позивача звільнено зі служби в поліції 25 січня 2022 року.

Стаж служби позивача для виплати одноразової грошової допомоги становить 12 років 05 місяців 16 днів.

В свою чергу, як зазначив відповідач, згідно листа ДФЗБО НПУ від 08.06.2022 №1307/29/2/03-2022 кошти на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським ГУНП в Дніпропетровській області, які звільнені у січні 2022 року, надійшли на рахунок відповідача у квітні 2022 року, а саме 25 квітня 2022 року.

Одноразову грошову допомогу позивачу перераховано на його банківський рахунок 28 квітня 2022 року, тобто протягом чотирьох робочих днів після надходження коштів на рахунок відповідача.

Відтак, одноразова грошова допомога виплачена позивачу з дотриманням приписів п.8 розділу VI Порядку 260, відповідач не допустив затримку виплати цієї допомоги.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку з відповідача у зв`язку з затримкою виплати одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу. Натомість, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для такого стягнення.

Разом з тим, апеляційним судом досліджено, що грошове забезпечення за 25 діб у розмірі 11068,54 грн. сплачено позивачу лише 27 січня 2022 року, однак згідно приписів частини 2 статті 116 КЗпП України, відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу грошове забезпечення в повному обсязі у день звільнення - 25 січня 2022 року.

Суд звертає увагу відповідача на те, що приписи Порядку №260 визначають загальні строки виплати грошового забезпечення поліцейським, які працюють в органах поліції, при цьому вказаними нормами не врегульовано питання виплати грошового забезпечення працівнику, що звільнився, після такого звільнення.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції невиплачена 25 січня 2022 року позивачеві сума грошового забезпечення у розмірі 11068,54 грн. є сплаченою відповідачем із порушенням строків, а тому для відповідача має наступати відповідальність передбачена ст. 117 КЗпП України.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за один день, а саме за 26 січня 2022 року.

Зі змісту довідки відповідача №993 від 23.02.2022 року вбачається, що у листопаді 2021 року заробіток позивача склав 12380,54 грн, у грудні 2021 року - 12313,83 грн (з вирахуванням 9642,75 грн як матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань).

Як правильно досліджено судом першої інстанцій, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 404,82 грн.

У справі, яка переглядається, загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат складав 11068,54 грн., з яких 100% це грошове забезпечення.

Таким чиним, керуючись принципом пропорційності, колегія суддів дійшла висновку, що середній заробіток, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, складає 404,82 грн. (404.82 грн. х 1 день затримки х 100%).

Натомість, суд першої інстанцій хибно зазначив про наявність підстав для стягнення на користь позивача з відповідача середнього заробітку за час затримки при звільненні виплати всіх належних сум у розмірі 38457,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 308 КАС України, в іншій частині рішення суду першої інстанції перегляду не підлягає.

Згідно приписів п. 1-4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду слід скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки при звільненні виплати всіх належних сум у розмірі 38457,90 грн, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині стягнення 404,82 грн. - за один день затримки.

В решті рішення суду слід залишити без змін. Разом з тим, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі № 160/6643/22 - скасувати в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки при звільненні виплати всіх належних сум у розмірі 38457,90 та ухвалити нове рішення в цій частині, яким частково задовольнити вказану позовну вимогу.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки при звільненні виплати всіх належних сум у розмірі 404,82 грн.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі № 160/6643/22 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко