Справа № 216/2732/23
Суддя: БУТЕНКО М. В.
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/2732/23
провадження №2-а/216/36/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бутенко М. В.

за участю:секретаря судового засідання Кравець А.С.

представник позивача Яремчук М.І.

відповідач ОСОБА_1 (який приймає участь в судовому засіданні в режимі відео конференції)

представник відповідача Святенко Є.Ю.

розглянувши негайно у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 Кривому Розі адміністративну справу за адміністративним позовом Криворізького відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, та про примусове видворення його за межі території України, -

В С Т А Н О В И Л А:

26.04.2023 року позивач Криворізький відділ у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулися до Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу з позовами до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, та про примусове видворення його за межі території України.

Просять суд затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина громадянина рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. Вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача Яремчук М.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Святенко Є.Ю. в судовому засіданні, кожен окремо позовні вимоги не визнали, просили суд урахувати що відповідач на території України май стійки соціальні зв`язки: він одружений на громадянці України ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, вони мають сумісну дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, його рідний брат громадянин України ОСОБА_5 з 16.01.2019 року по теперішній час перебуває на військовій службі, що підтверджується довідками, сам відповідач ідентифіцирований, неофіційно, але працює. Просять суд застосувати до відповідача можливість внесення застави з урахуванням його майнового та сімейного стану.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно до вимог пункту 2 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Положеннями частини 1 статті 9 вищевказаного Закону № 3773-VI, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до частини 1 статті 16 Закону № 3773-VI, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 3773-VI, відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Положеннями частини 3 статті 9 Закону № 3773-VI, передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно до частини 16 статті 4 вищевказаного Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до підпункт 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Згідно до вимог частини 3 статті 3 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положеннями частини 1 статті 26 Закону № 3773-VI, передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Положеннями частини 1 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до положень частини 3 статті 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Положеннями абзацу першого частини 4 статті 30 Закону № 3773-VI, передбачено, що Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 8 статті 30 Закону № 3773-VI, положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Згідно з положеннями абзаців першого та другого частини 1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

В ході проведення цільових профілактичних заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, уповноваженими особами СБУ у Дніпропетровській області та працівниками Криворізького відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, виявлено порушення міграційного законодавства з боку Відповідача.

ОСОБА_1 прибув 22.09.2016 року з російської федерації, та з того часу не виїжджав. Протоколом серії ПР МДН №005029 від 25.04.2023 року було зафіксовано порушення законодавства України за ч.1 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова серії ПН МДН № 005020 від 25.04.2023 року, якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави. Постанова Відповідачем не оскаржена, штраф сплачено.

Відповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, перейшов на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п.14 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «нелегальний мігрант» - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Громадянин рф ОСОБА_1 тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; дії Відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч.16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього); відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим Відповідач самостійно територію України не покине.

Наявність вищевказаних обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення з України, ухилятиметься від виконання цього рішення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик її втечі.

У Відповідача, який вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, паспортний документ термін дії якого закінчився 04.12.2018 , що дає право на виїзд з України, що також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наявність вищевикладених обставин, створює підстави для затримання Відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, що передбачено положеннями частини 3, частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, абзаців першого та другого частини 1, частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, положеннями підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006), у зв`язку з чим, Криворізький відділ у м, Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області звертається до суду з даною позовною заявою.

Згідно з частиною 1 статті 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Громадянин рф ОСОБА_1 має стійки соціальні зв`язки: він одружений на громадянці України ОСОБА_3 , вони мають сумісну дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , його рідний брат громадянин України ОСОБА_5 з 16.01.2019 року по теперішній час перебуває на військовій службі, неофіційно він працює.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частина тринадцята статті 289 КАС України встановлює, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи; наявність хоча б однієї з яких надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців).

Аналогічні положення визначено також пунктом 6 розділу ІІІ «Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150

Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців встановлено розділом VI Інструкції, пунктом 1 якого передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Зазначений перелік умов є вичерпним, що також зазначено у постанові Верховного Суду від 28 січня 2021 року (справа № 743/1046/20).

З системного аналізу правових норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22.09.2011 № 3773-VI (надалі - Закон № 3773).

Так, згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Щодо заявленого клопотання представником відповідача про внесення застави відповідно до положень ч. ч. 6-8 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Так, згідно вищевказаної норми закону, внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір застави визначається судом з урахуванням майнового та сімейного стану іноземця або особи без громадянства у межах від п`ятдесяти до ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вноситься на спеціальний рахунок, визначений частиною шостою цієї статті, протягом п`яти робочих днів з дня ухвалення судом рішення про внесення застави. До цього моменту за рішенням суду особа утримується у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону, органу Служби безпеки України, який її затримав, або у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та звільняється з нього у день надання позивачу підтвердних документів про внесення застави.

У разі невнесення застави в установлений строк адміністративний суд за клопотанням відповідного органу (підрозділу) невідкладно ухвалює без участі іноземця або особи без громадянства рішення про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. На час винесення такої ухвали особа продовжує утримуватися у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Отже, відповідно до змісту наведених норм, внесення застави іноземцем або особою без громадянства є одним із способів забезпечення ідентифікації та/або забезпечення видворення такої особи за межі території України та полягає у внесенні цією особою або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) відповідної суми коштів на спеціальний рахунок. При цьому, підставою для застосування такого заходу є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії, якщо існує ризик її втечі, а також у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

У разі невиконання іноземцем або особою без громадянства обов`язків, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, чи вчинення ним (нею) порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства:

1) внесена застава за клопотанням відповідного органу (підрозділу) або за ініціативою суду звертається судом у дохід держави;

2) уповноважений орган (підрозділ) може звернутися до адміністративного суду з позовною заявою про затримання такої особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

10. За невиконання зобов`язань, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, поручитель несе відповідальність, визначену законом.

Враховуючи вищезазначені обставини, оскільки на даний час відповідач по справі фактично ідентифікований, документів на підтвердження законності перебування на території України не має, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до відповідача такого заходу, як зобов`язання внести заставу.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивачем приймалось рішення відносно відповідача про примусове повернення з території України та докази того, що відповідач ухилявся або ухилятиметься від виконання такого рішення.

Не може застосовуватися застава до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та (або) вчинення терористичної діяльності. Не є таким доказом лист управління стратегічних розслідувань у Волинській області №1765/55/102/01-22 від 27.10.2022р.

Разом з тим, щодо розміру застави, яку необхідно внести відповідачу, суд зазначає таке.

Відповідно до змісту ч. 7 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України розмір застави визначається судом з урахуванням майнового та сімейного стану іноземця або особи без громадянства.

З врахуванням пояснень відповідача та його представника щодо можливості внесення застави у розмірі визначеному судом та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що заставу слід визначити 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134200 грн. 00 коп. (відповідно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день подання даного позову до суду 2684,00 грн.), які мають бути внесені відповідачем протягом п`ять робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави.

Суд під час застосування застави та взяття на поруки письмово роз`яснює іноземцю або особі без громадянства покладені на нього обов`язки: 1) прибувати до визначеної службової особи з установленою судом періодичністю; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому іноземець або особа без громадянства тимчасово перебуває, без дозволу визначеної службової особи; 3) невідкладно повідомляти визначену службову особу про зміну свого місця проживання.

У разі невнесення застави в установлений строк адміністративний суд за клопотанням відповідного органу (підрозділу) невідкладно ухвалює без участі іноземця або особи без громадянства рішення про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. На час винесення такої ухвали особа продовжує утримуватися у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, зобов`язання відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_1 або інших фізичних осіб (заставодавців) внести заставу у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200,00 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок протягом п`яти робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 2, 6, 243-245, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов Криворізького відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, та про примусове видворення його за межі території України - задовольнити частково.

Зобов`язати громадянина російськоїфФедерації ОСОБА_1 або інших фізичних осіб (заставодавців) внести заставу у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200,00 (сто тридцять чотири тисячі двісті гривень 00 копійок) на рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , Банк отримувача- ГУДКСУ в м. Київ

МФО-820172, № рахунку UA0017442, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави.

Визначити, що до моменту внесення застави, громадянин російської федерації ОСОБА_1 утримується у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та звільняється з нього у день надання позивачу підтверджуючих документів про внесення застави.

Зобов`язати громадянина російської федерації ОСОБА_1 у випадку внесення застави:

1) щотижнево прибувати до уповноваженої особи Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровський області;

2) не відлучатися з Дніпропетровської області, Криворізький район, с. Христофорівка, без дозволу уповноваженої особи Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровський області;

3) невідкладно повідомляти уповноважену особу Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровський області про зміну свого місця проживання.

У разі невнесення застави, громадянина громадянина рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України та звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

- позивач: Криворізький відділ у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 152 тел.: ) адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_3

- відповідач: громадянин російської федерації ОСОБА_1 утримується в Державній установі «Миколаївський ПТПІ, ДМС» адреса місця знаходження установи: 56525, Миколаївська обл., с. Мартинівське, вул. Європейська, 1

тел.: +38 (05134) 9-36-36, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянина рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя М.В.БУТЕНКО