Справа № 460/1954/23
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2023 року м. Рівне №460/1954/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач 1, 2), в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 24 листопада 2022 року, із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою з 12.08.1986р. по 14.11.1994р., з 14.11.1994р. по 14.09.1995р., з 15.09.1995р. по 12.01.2000р., з27.01.2000р. по 07.08.2000р., з 22.08.2001р. по 18.02.2002р., з 18.02.2002р. по 17.09.2002р., з 30.09.2002р. по 12.08.2003р., з 13.08.2003р. по 24.09.2003р., з 17.10.2014р. по 13.02.2015р., з 15.02.2015р. по 06.07.2015р., з 07.072015р. по 18.01.2016р., з 19.01.2016р. по 18.05.2016р., з 19.05.2016р. по 27.05.2016р., з 12.09.2016р. по 17.05.2017 р.; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою з 12.08.1986р. по 14.11.1994р., з 14.11.1994р. по 14.09.1995р., з 15.09.1995р. по 12.01.2000р. , з 27.01.2000р. по 07.08.2000р., з 22.08.2001р. по 18.02.2002р., з 18.02.2002р. по 17.09.2002р., з 30.09.2002р. по 12.08.2003р., з 13.08.2003р. по 24.09.2003р., з 17.10.2014р. по 13.02.2015р., з 15.02.2015р. по 06.07.2015р., з 07.072015р. по 18.01.2016р,. з 19.01.2016р. по 18.05.2016р., з 19.05.2016р. по 27.05.2016р, з 12.09.2016р. по 17.05.2017р.; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 24 листопада 2022 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (3 категорія), має більше 25 років стажу, а тому після досягнення 54-річного віку, 29 листопада 2022 року звернулася до територіального управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачу було відмовлено у задоволенні вказаної заяви у звязку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає таку відмову протиправною та просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення зазначив, що 29 листопада 2022 року позивач звернулася з заявою про призначення пенсії до відповідача. За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. За наслідками розгляду вказаної заяви останнім 06 грудня 2022 року прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії на умовах ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач зазначає, що таке рішення відповідача 2 є правомірним, оскільки трудова книжка позивача містить виправлення, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1992 №162, а тому періоди роботи позивача, зазначені у такій трудовій книжці не можуть бути зараховані до страхового стажу останньої. За наведеного просить суд позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідач 2 правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини, встановлені судом:

Позивач має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 10 серпня 1993 року.

ОСОБА_1 в період з 01 січня 1980 року по вересень 1985 року, з 06 червня 1987 року по 16 грудня 1992 року проживала у селі Полиці Вараського району Рівненської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Полицької сільської ради №1126 від 27 червня 2022 року.

Позивач у період з 01 вересня 1985 року по 06 червня 1987 року та з 06 грудня 1982 року по 01 січня 1993 року проживала у селі Полиці Вараського району Рівненської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2022 року у справі №556/1855/22 (номер провадження 2-о/556/118/2022).

29 листопада 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Програмним забезпечення за принципом екстериторіальності заяви про призначення пенсії та документи які були надані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було розглянуто заяву Позивача, долучені до заяви документи та 06.12.2022 за №52 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 15 років 9 місяців 2 дні ( за необхідних - 23 роки). До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці виправлено дату народження позивача, та не завірено належним чином, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

Не погоджуючись з діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Так, статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від №1058).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 цього Закону. Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють, зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення, мають право на зниження пенсійного віку, якщо вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше трьох років.

При цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише тим особам, які постійно проживали або працювали в зазначеній зоні з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986 незалежно від часу проживання в цей період.

Так, судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач має право на зменшення пенсійного віку на 6 років. Вказана обставина не оспорюється.

Поряд з цим, спірним у даній справі є наявність у позивача необхідного страхового стажу.

Отже, необхідний страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку, становить 23 роки.

Страховий стаж позивача, що зарахований органами ПФУ становить 15 років 9 місяців 12 дні.

Зі змісту рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії позивача слідує, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці виправлено дату народження позивача, та не завірено належним чином, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

З огляду на зазначене варто зауважити наступне.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі- Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі №235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі №500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.

Суд погоджується з доводами відповідачів про те, що у трудовій книжці містяться виправлення на титульній сторінці в даті народження позивача. Разом з тим, варто зазначити, що виправлення дати з «12.10.1968» на «24.07.1968» корелюється з датою народження позивача, зазначеною у паспорті громадянина України.

Разом із тим, спосіб внесення записів у трудову книжку позивача за період її трудової діяльності, їх порядковість, безвідривність, а також чітка часова послідовність не дає підстав вважати суду, що мали місце будь-які неправомірні дії з метою штучного (безпідставного) формування стажу позивача.

Більше того, на переконання суду, такі підстави для не зарахування періодів роботи. Зазначених у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 як виправлення в даті народженян позивача не є тими недоліками трудової книжки чи записів у ній, за наявності яких трудовий стаж позивача не може вважатися підтвердженим.

Суд акцентує увагу на тому, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Поряд із тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тобто, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 11.05.2022 в справі № 120/1089/19а вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Таким чином, на позивача не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки, які містить трудова книжка, позаяк такі недоліки не пов`язані із виною позивача.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейського суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Відтак, підсумовуючи викладене суд вважає, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, звільнення із займаної посади, назву цієї посади. Крім того, вони є вчиненими у хронологічному порядку та правильній логічній послідовності, що спростовує будь-які сумніви у можливому маніпулюванні з цими записами, тому не зарахування органом Пенсійного фонду підтвердженого періоду трудової діяльності позивача з 25.12.1995 по 30.12.1998 до страхового стажу з суто формальних підстав є протиправним.

За наведеного, рішення №52 від 06.12.2022 є протиправним та підлягає скасуванню, а відповідно періоди роботи позивача, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , а саме: з 12.08.1986р. по 14.11.1994р., з 14.11.1994р. по 14.09.1995р., з 15.09.1995р. по 12.01.2000р. , з 27.01.2000р. по 07.08.2000р., з 22.08.2001р. по 18.02.2002р., з 18.02.2002р. по 17.09.2002р., з 30.09.2002р. по 12.08.2003р., з 13.08.2003р. по 24.09.2003р., з 17.10.2014р. по 13.02.2015р., з 14.02.2015р. по 06.07.2015р., з 07.07.2015р. по 18.01.2016р., з 19.01.2016р. по 18.05.2016р., з 19.05.2016р. по 27.05.2016р., з 12.09.2016р. по 17.05.2017р. підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 1 призначити пенсію позивачу також підлягають задоволенню, оскільки ним дотримано всіх необхідних умов (наявність необхідного стажу та проживання необхідного періоду часу у зоні гарантованого добровільного відселення).

Щодо дати з якої позивачу слід призначити пенсії варто зазначити наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, пенсійного віку позивач досяг 24 липня 2022 року (з урахуванням зменшення на 6 років), а з заявою про призначення пенсії звернувся 29 листопада 2022 року, то пенсія має бути призначена з 29 листопада 2022 року, а не як просить позивач з 24 листопада 2022 року.

Разом з тим, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги частково в наступній редакції: «визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №52 від 06.12.2022 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою з 12.08.1986р. по 14.11.1994р., з 14.11.1994р. по 14.09.1995р., з 15.09.1995р. по 12.01.2000р. , з 27.01.2000р. по 07.08.2000р., з 22.08.2001р. по 18.02.2002р., з 18.02.2002р. по 17.09.2002р., з 30.09.2002р. по 12.08.2003р., з 13.08.2003р. по 24.09.2003р., з 17.10.2014р. по 13.02.2015р., з 14.02.2015р. по 06.07.2015р., з 07.07.2015р. по 18.01.2016р., з 19.01.2016р. по 18.05.2016р., з 19.05.2016р. по 27.05.2016р., з 12.09.2016р. по 17.05.2017р. ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 29 листопада 2022 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 12 серпня 1986 року по 14 листопада 1994 року, з 14 листопада 1994 року по 14 вересня 1995 року, з 15 вересня 1995 року по 12 січня 2000 року, з 27 січня 2000 року по 07 серпня 2000 року, з 22 серпня 2001 року по 18 лютого 2002 року, з 18 лютого 2002 року по 17 вересня 2002 року, з 30 вересня 2002 року по 12 серпня 2003 року, з 13 серпня 2003 року по 24 вересня 2003 року, з 17 жовтня 2014 року по 13 лютого 2015 року, з 14 лютого 2015 року по 06 липня 2015 року, з 07 липня 2015 року по 18 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 18 травня 2016 року, з 19 травня 2016 року по 27 травня 2016 року, з 12 вересня 2016 року по 17 травня 2017 року».

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень в ході розгляду справи частково довели правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 536,80грн, сплачена відповідно до квитанції від 13 січня 2023 року №19, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №52 від 06 грудня 2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою з 12 серпня 1986 року по 14 листопада 1994 року, з 14 листопада 1994 року по 14 вересня 1995 року, з 15 вересня 1995 року по 12 січня 2000 року, з 27 січня 2000 року по 07 серпня 2000 року, з 22 серпня 2001 року по 18 лютого 2002 року, з 18 лютого 2002 року по 17 вересня 2002 року, з 30 вересня 2002 року по 12 серпня 2003 року, з 13 серпня 2003 року по 24 вересня 2003 року, з 17 жовтня 2014 року по 13 лютого 2015 року, з 14 лютого 2015 року по 06 липня 2015 року, з 07 липня 2015 року по 18 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 18 травня 2016 року, з 19 травня 2016 року по 27 травня 2016 року, з 12 вересня 2016 року по 17 травня 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 29 листопада 2022 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 12 серпня 1986 року по 14 листопада 1994 року, з 14 листопада 1994 року по 14 вересня 1995 року, з 15 вересня 1995 року по 12 січня 2000 року, з 27 січня 2000 року по 07 серпня 2000 року, з 22 серпня 2001 року по 18 лютого 2002 року, з 18 лютого 2002 року по 17 вересня 2002 року, з 30 вересня 2002 року по 12 серпня 2003 року, з 13 серпня 2003 року по 24 вересня 2003 року, з 17 жовтня 2014 року по 13 лютого 2015 року, з 14 лютого 2015 року по 06 липня 2015 року, з 07 липня 2015 року по 18 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 18 травня 2016 року, з 19 травня 2016 року по 27 травня 2016 року, з 12 вересня 2016 року по 17 травня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у сумі 536,80грн (п`ятсот тридцять шість гривень, 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 квітня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під. 2, м. Харків, 61022, ЄДРПОУ/РНОКПП 14099344)

Суддя Т.О. Комшелюк