Справа № 380/8736/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8736/23
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

02 травня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді: Морської Г.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Швидкий Світ про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Швидкий Світ" до Державної служби України з безпеки на транспорті відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Швидкий Світ (далі - позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області (далі - відповідач) у якому (з урахуванням уточнень) просив: визнати незаконною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №353737 від 22.03.2023.

Ухвалою від 26.04.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вимоги ухвали виконав.

Ухвалою від 02.05.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Разом з тим, 01.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Швидкий Світ» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить (мовою оригіналу):

Зупинити дію Постанови Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №353737 від 22.03.2023 у зв`язку із цим заборонити відповідачу скеровувати її до органу, що здійснює примусове виконання.

Заява вмотивована тим, наступним : «…Із попереднього досвіду розгляду аналогічних спорів трапляється наступне. Процес судового розгляду справи є тривалим. Допоки суд розглядає справу, а позивач відновлює своє порушене право, відповідач скеровує Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу (як виконавчий документ) до виконавчої служби за місцем знаходження боржника. Виконавча служба на підставі постанови відкриває виконавче провадження. І хоч у цей час справа розглядається в суді, проте у позивача виникає борг, сума якого збільшується на розмір виконавчого збору (10% від суми) та суму витрат виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження блокуються рахунки позивача, накладаються арешти на транспортні засоби та нерухоме майно позивача, з банків-кредитонадавачів починають надходити запити про надання пояснень, з загрозою росту кредитної ставки, тощо. В сукупності ці обставини блокують господарську діяльність позивача та змушують Позивача сплатити суму згідно виконавчого провадження. І лише згодом, після позитивного вирішення справи в суді, позивач може, ще довго повертати свої кошти з держбюджету за посередництвом виконавчої служби та Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області. Такі дії відповідача є шкідницькими для позивача, як платника податків. В сукупності спричиняють до надмірного адміністративного навантаження на позивача. В такий спосіб Позивач піддається несправедливому поводженню зі сторони суб?єкта владних повноважень. Оскаржувана Постанова містить очевидні ознаки незаконності та у випадку не зупинення її дії, на час судового розгляду справи, спричинить шкоду позивачу…».

Надаючи оцінку поданій заяві про забезпечення позову, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів забезпечення позову підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд відзначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, суд зауважує, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті в межах позовних вимог та бути співмірними (пропорційними) з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Аналіз змісту заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить представник позивача, може істотно ускладнити чи унеможливити:

1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду даної справи;

2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся;

3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Судом встановлено, що предметом оскарження у даній адміністративній справі є постанова Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №353737 від 22.03.2023.

Доводи позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Позивач зазначає, що під час тривалого судового розгляду відповідач може звернутися до органу державної виконавчої служби з метою примусового стягнення господарського штрафу. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову може спричинити негативні наслідки для позивача у вигляді надмірного адміністративного навантаження на позивача.

Проте, суд відмічає, що всупереч наведеному, позивач не надав суду жодних доказів звернення Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області до органів державної виконавчої служби щодо примусового виконання оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу, а також доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, які він просить застосувати у поданій заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, позивачем до клопотання про забезпечення позову не надано жодного доказу на підтвердження його обґрунтованості.

Таким чином, позивачем не доведено існування реальної можливості завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, або того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача про очевидність незаконності спірної постанови, оскільки доводи позивача, наведені у позові про протиправність спірної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, мають бути обґрунтовані відповідними доказами, які в силу статті 90 КАС України не мають для суду наперед встановленої сили, відтак і твердження про очевидну протиправність рішення, яке ґрунтується на певних доказах не може бути взяте судом до уваги наперед до дослідження таких доказів.

Із урахуванням наведеного, суд не має обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів саме позивача.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів на підтвердження клопотання позивача про забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні такого клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 150-157, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановляння ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Морська Г.М.