Справа № 260/475/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/475/22 пров. № А/857/224/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року (головуючий суддя: Гаврилко С.Є., місце ухвалення - м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 31.01.2022 звернувся з позовом до суду, в якому просив, з урахуванням повернення позову в частині позовних вимог просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі Позивачу - ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року та з 01 березня 2018 року по 17 листопада 2020 року включно;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, щодо ненарахування та невиплати позивачу - ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року та з 01 березня 2018 року по 17 листопада 2020 року включно, без урахування січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року із врахуванням базового місяця - січня 2008 року, за період з 01 березня 2018 року по 17 листопада 2020 року з базовим місяцем - березня 2018 року, та здійснити виплату з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року та з 01 березня 2018 року по 17 листопада 2020 року включно, із врахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Обґрунтовує позов тим, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку із зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форм власності та виду юридичної особи. Вважає, що нарахування йому індексації здійснювалося неправильно та призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу невірно було встановлено базовий місяць у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення. При нарахуванні індексації грошового забезпечення невірно встановлено базові місяці, у зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без зміни розміру посадового окладу. Позивач зазначає, що в його випадку базовим місяцем повинен вважатися місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку він займав, зокрема, січень 2008 року та березень 2018 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року без урахування січня 2008 року, як базового місяця.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року із врахуванням базового місяця - січня 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року, із врахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що відповідно до норм Порядку № 1078 в редакції, що діяла до грудня 2015 року, «базовим» місяцем при нарахуванні індексації вважається місяць, в якому відбулося, зокрема, зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок будь-яких постійних складових зарплати чи грошового забезпечення).

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про встановлення до вказаного періоду базового місяця січня 2008 року, вказує на застосування судом першої інстанції норм права до спірних відносин, що виникли раніше, тобто суд порушив принцип незворотності дії правової норми в часі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується, копією витягу із книги алфавітного обліку офіцерів, прапорщиків, мічманів та військовослужбовців рядового і сержантського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 17 листопада 2020 року № 249 позивача було звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу частини.

Позивач зазначає, що відповідачем у період з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року та з 01 березня 2018 року по 17 листопада 2020 року протиправно не нараховувалася та не виплачувалася в повному обсязі індексація грошового забезпечення, за період проходження ним військової служби за контрактом, у зв`язку із чим звернувся із цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в період з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року не змінювались посадові оклади військовослужбовців, а тому січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації відповідно до Порядку № 1078.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки індексація грошового забезпечення є складовою заробітної плати, а тому у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу у період з 2018 року по 2020 рік було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця для обрахунку індексації березень 2018 року, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог у частині ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 березня 2018 року по 17 листопада 2020 року без урахування березня 2018 року як базового місяця необхідно відмовити.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині, в якій відмовлено в задоволенні позову щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 березня 2018 року по 17 листопада 2020 року без урахування березня 2018 року як базового місяця, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII.

Так, згідно із ст. 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ст. ст. 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Враховуючи наведене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи в тому числі військовослужбовців.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року та підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

Серед іншого, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Так, в редакції Постанови № 1013 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…».

Таким чином, починаючи з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року та підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Аналогічні висновки щодо застосування Порядку № 1078 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка набула чинності 15.12.2015, викладено в постанові Верховного Суду від 20.09.2022 у справі № 420/2748/20.

Тобто, для правильного вирішення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу у оспорюваний період (з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року, який є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції) необхідно установити чи відбувалося у цей період зростання розміру постійних складових грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, помилковим висновок суду першої інстанції, що за спірний період, індексація грошового забезпечення військовослужбовців вираховується лише з урахуванням зміни посадового окладу.

Так, вирішуючи питання про те, який базовий місяць мав бути встановлений позивачу при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення за спірний період, суд апеляційної зазначає, що 07.11.2007 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294) відповідно до пункту першого якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Додатком 1 до Постанови № 1294, ця Постанова набрала чинності з 01.01.2008.

Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.

Постанова № 1294 втратила чинність 01.03.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців та установлено для них нові додаткові види грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що не було підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з 01.01.2008 (після набрання чинності Постановою № 1294) по березень 2018 року.

Щодо зростання розміру постійних складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірний період, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2022 № 178 про сплачені позивачу суми індексації грошового забезпечення (а. с. 109, 110), позивачеві було нараховано індексацію грошового забезпечення:

- у 2008 році 00,00 грн базовий місяць застосований листопад 2008 року;

- у 2009 році 610,23 грн базовий місяць застосований листопад 2008 року;

- у 2010 році - 728 грн базовий місяць застосований листопад 2008 року по липень 2010 року;

- у 2011 році 521,91 грн базовий місяць застосований липень 2010 року;

- у 2012 році 593,93 грн базовий місяць застосований липень 2010 року, лютий 2012 року, листопад 2012 року;

- у 2013 році - 0,00 грн;

- у 2014 році 947,35 грн базовий місяць застосований листопад 2013 року;

- у 2015 році 1176,16 грн базовий місяць застосований січень 2015 року, липень 2015 року.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 із застосуванням наведених вище базових місяців, оскільки у цей спірний період відбувалося зростання розміру постійних складових грошового забезпечення позивача, що підтверджується копіями особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , (а. с. 69-76).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні позовних вимог у частині ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 без урахування січня 2008 року як базового місяця необхідно відмовити, оскільки відповідач нараховував та виплачував індексації грошового забезпечення відповідно до вимог норм чинного законодавства.

Крім цього, оскільки відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 з урахування січня 2008 року, а тому і відсутні підстави для задоволення похідної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року, із врахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», також задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи частково позов про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року в повному обсязі та без урахування січня 2008 року, як базового місяця, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за цей період, зобов`язання військову частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року, із врахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття у цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову.

У решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 260/475/22 скасувати в частині визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року, визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року без урахування січня 2008 року, як базового місяця, зобов`язання військову частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум, зобов`язання військову частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2015 року, із врахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

У решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 260/475/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш