Справа № 160/2/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2023 року Справа № 160/2/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, третя особа: фізична обоса-підприємець ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
02.01.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, третя особа: ФОП ОСОБА_2 , в якій просить:
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради щодо припинення відшкодування позивачу послуги "муніципальна няня" в розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, встановленого на 1 січня відповідного року, за кожну дитину, яку доглядає муніципальна няня з грудня 2021 року до досягнення дитиною трьох років, а саме до 28.08.2022 року згідно наданих розрахункових документів;
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради про відмову у відшкодуванні позивачу компенсації послуги "муніципальна няня", яке оформлено у вигляді «Рішення про відмову в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» та терміни її надання від 09.05.2022»;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу надану позивачу у розмірі 8000,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог, позивачем вказано, що відповідачем протиправно припинено виплату відшкодування позивачу за послуги "муніципальна няня", оскільки у разі призначення такої компенсації, вона виплачується до моменту закінчення строку дії договору, укладеного з муніципальною нянею / до досягнення дитиною трирічного віку.
Ухвалою від 09.01.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
23.02.2023 року на електронну адресу суду та 02.02.2023 року засобами поштового зв`язку представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останнім заперечується проти задоволення позовних вимог, так як оскаржуване рішення прийняте у спосіб, встановлений законодавством.
Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, правом на подання пояснень не скористалась.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
01.04.2021 року позивач уклала договір №1/21 про надання послуг по догляду за дитиною з ФОП ОСОБА_2 . Відповідно до п. 4.1 вказаного договору вартість надання послуги муніципальна няня в межах одного календарного місяця, складає 1930 грн. 00 коп. Цей договір діє до 28.08.2023 року (п. 6.3 договору).
У подальшому, 29.12.2021 року між позивачем, ОСОБА_1 , та третьою особою, ФОП ОСОБА_2 , укладено додаткову угоду до Договору №5/21, відповідно до якої вартість надання послуги «муніципальна няня» з 01.01.2022 року становить 2130,00 грн.
При цьому, позивач вказує на те, що з моменту укладення договору з муніципальною нянею позивач направляв квитанції про оплату послуг до відповідача відповідно до умов постанови Кабінету Міністрів України №68 від 30.01.2019 року, що підтверджується наданням копії платіжних доручень до матеріалів справи.
У матеріалах справи також наявні Акти приймання передачі послуг за договором №1/21 від 01.09.2021 року.
09.05.2022 року відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» та терміни її надання від 09.05.2022 року.
Підставою для прийняття такого рішення у графі «Невідома причина відмови» кульковою ручкою зазначено: «Згідно постанови КМУ №897 від 30.09.2020 року п.4 абз. 3 (муніципальна няня, яка є ФОП здійснює догляд одночасно більше, ніж за трьома дітьми)».
Позивач, вважаючи, що рішення про відмову в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» є протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи праву оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 року №68 затверджений Порядок відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня" (далі по тексту - Порядок №68).
Пунктом 3 Порядку №68 передбачено, що відшкодування вартості послуги "муніципальна няня" є щомісячною адресною компенсаційною виплатою одному з батьків, опікуну дитини до трьох років за здійснення догляду за дитиною протягом місяця.
Призначення та виплата грошової компенсації здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - місцевий структурний підрозділ з питань соціального захисту населення).
Відповідно до п. 4 Порядку №68, компенсація послуги "муніципальна няня" виплачується отримувачу послуги "муніципальна няня" в розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, установленого на 1 січня відповідного року, за кожну дитину, яку доглядає муніципальна няня, але не більше від вартості послуги "муніципальна няня", сплаченої отримувачем послуги "муніципальна няня".
Муніципальна няня, яка є фізичною особою - підприємцем (КВЕД 97.00 та/або КВЕД 88.91), може здійснювати догляд одночасно не більше ніж за трьома дітьми, за винятком догляду за дітьми з багатодітної сім`ї.
Як визначено пунктом 5 Порядку №68, право на отримання компенсації послуги «муніципальна няня» мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками, опікунами дитини до трьох років і на законних підставах проживають на території України та уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років (далі - договір) з муніципальною нянею.
Згідно з пунктом 6 Порядку №68 договір укладається у письмовій формі між отримувачем послуги «муніципальна няня» та муніципальною нянею. У договорі має бути зазначено, зокрема, назву послуги, її обсяг з визначенням конкретних заходів, інформацію про дітей, за якими здійснюється догляд, та інформацію про особу, яка здійснює догляд за такими дітьми, умови та строк надання послуги, її вартість, періодичність оплати, відповідальність сторін, місце проживання отримувача послуги «муніципальна няня», місце проживання муніципальної няні (для фізичних осіб - підприємців)/місцезнаходження муніципальної няні (для юридичних осіб).
Відповідно до п. 12 Порядку №68 компенсація послуги «муніципальна няня» призначається на строк здійснення догляду за дитиною до трьох років, визначений у договорі, укладеному між отримувачем послуги «муніципальна няня» та муніципальною нянею. Виплата компенсації послуги «муніципальна няня» здійснюється щомісяця на підставі поданих отримувачем послуги «муніципальна няня» документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги «муніципальна няня».
Пунктом 7 Порядку №68 обумовлено, що для отримання компенсації послуги «муніципальна няня» отримувач послуги «муніципальна няня» подає заяву та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пунктах 8 і 9 цього Порядку. До 1 січня 2021 року заява разом з документами, необхідними для отримання компенсації послуги «муніципальна няня», приймається від отримувачів послуги «муніципальна няня» місцевими структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.
Пункт 8 Порядку №68 встановлює перелік документів, які подаються отримувачем послуги «муніципальна няня» у паперовій формі, а пункт 9 - перелік документів в електронній формі.
Пунктом 11 Порядку №68 визначений алгоритм дій місцевих структурних підрозділів з питань соціального захисту населення, які:
1) розглядають подані документи;
2) перевіряють факт реєстрації фізичної особи - підприємця/юридичної особи, яка надає послугу з догляду за дітьми, з якою укладено договір на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
3) протягом десяти робочих днів з дати надходження документів приймають рішення про призначення/відмову в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» ;
4) протягом трьох робочих днів після прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» письмово або в електронній формі інформують отримувача послуги «муніципальна няня» про прийняте рішення.
Відповідно до вимог пункту 11 Порядку №68 отримувачу послуги «муніципальна няня» може бути відмовлено у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня»: у разі подання неповного пакета документів, передбаченого пунктами 8 і 9 цього Порядку; відсутності інформації про муніципальну няню в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та/або викладення недостовірної інформації в договорі.
Підставою для відмови в призначенні або для припинення виплати компенсації послуги «муніципальна няня» є також установлення факту порушення:
муніципальною нянею - вимог, передбачених абзацами 3 і 4 пункту 4 цього Порядку;
отримувачем послуги «муніципальна няня» - вимог, передбачених абзацами 2 і 3 пункту 5 цього Порядку.
Згідно з абзацом 3 пункту 4 Порядку №68, муніципальна няня, яка є фізичною особою - підприємцем (КВЕД 97.00 та/або КВЕД 88.91), може здійснювати догляд одночасно не більше ніж за трьома дітьми, за винятком догляду за дітьми з багатодітної сім`ї.
Буквальне тлумачення даної норми дає підстави для висновку, що за однією адресою, визначеною муніципальною нянею, одночасно може здійснюватися догляд не більше ніж за трьома дітьми з різних сімей. Тобто, пункт 4 Порядку не містить обмеження щодо кількості отримувачів послуги "муніципальна няня", з якими ФОП, який надає цю послугу, може мати договірні відносини в один період та/або кількості договорів між муніципальною нянею та отримувачами цієї послуги, діючих одночасно. Отже, обмеження, визначені пунктом 4 Порядку, встановлюють кількість дітей (не більше 3), за якими муніципальною нянею здійснюється догляд одночасно за однією визначеною адресою. Практична доцільність такої редакції пункту 4 Порядку зводиться до необхідності розмежування функціоналу муніципальних нянь та закладів дошкільної освіти/дитячих закладів.
Рішення місцевого структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про відмову у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» може бути оскаржене в судовому порядку (пункт 20 Порядку №68).

Аналіз наведених норм вказує на те, що Порядком №68 встановлено вимоги до документів, які подає одержувач послуги «муніципальна няня», що хоче отримати компенсацію послуги; порядок дій місцевого структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у зв`язку із розглядом заяви в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня»; вичерпні підстави для відмови у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня».

Як встановлено судом, відповідач припинив позивачу відшкодування вартості догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня", у зв`язку з тим, що муніципальна няня, яка є ФОП здійснює догляд одночасно більше, ніж за трьома дітьми (11).

Відповідачем у рішенні від 09.05.2022 року встановлено факт порушення муніципальною нянею вимог, передбачених абз. 3 п. 4 цього Порядку, проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач опирався включно на дані підсистеми «Електронна соціальна послуга відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», що є недостатніми доказами підтвердження допущення вказаного порушення, враховуючи також те, що такі відомості не були залучені відповідачем до матеріалів справи.

Зі змісту договору про здійсненню догляду за дитиною до трьох років за державною програмою "муніципальна няня" від 01.04.2021 року вбачається, що місцем надання послуги "муніципальна няня" є адреса замовника.

За надані послуги позивачем сплачено визначену договором суму грошових коштів, що не заперечується відповідачем.

Жодних належних та допустимих доказів того, що саме за адресою ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_2 здійснювала догляд одночасно більше ніж за 3 дітьми, відповідачем суду не надано, матеріали справи не містять і судом не встановлено.

Так, до Порядку №68 внесено зміни на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №897 "Про внесення змін до Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня" (далі Постанова №897).

Постановою №897 внесені до абз. 3 п. 4 Порядку №68 зміни, відповідно до яких: муніципальна няня, яка є фізичною особою - підприємцем (КВЕД 97.00 та/або КВЕД 88.91), може здійснювати догляд одночасно не більше ніж за трьома дітьми, за винятком догляду за дітьми з багатодітної сім`ї.

При цьому, суд наголошує, що п. 12 Порядку №68 передбачено, що компенсація послуги «муніципальна няня» призначається на строк здійснення догляду за дитиною до трьох років, визначений у договорі, укладеному між отримувачем послуги «муніципальна няня» та муніципальною нянею. Виплата компенсації послуги «муніципальна няня» здійснюється щомісяця на підставі поданих отримувачем послуги «муніципальна няня» документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги «муніципальна няня».

Так, відповідно до договору №1/21 від 01.04.2021 року про надання послуг по догляду за дитиною, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , а саме п. 6.3 - цей договір діє до 28.08.2022 року.

Як встановлено матеріалами справи, позивачу була призначена та виплачувалась компенсація з 12.12.2021 року.

Таким чином, подальша відмова у виплаті компенсації можлива лише за таких умов:

- у разі неподання в установлений строк документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги «муніципальна няня», виплата компенсації послуги «муніципальна няня» припиняється (п. 13 Порядку № 68);

- виплата раніше призначеної компенсації послуги «муніципальна няня» припиняється, у разі коли отримувачем послуги «муніципальна няня» було приховано або навмисно подано недостовірні відомості про здійснення догляду за дитиною до трьох років, які вплинули на призначення компенсації послуги «муніципальна няня», внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення (п. 17 Порядку № 68).

Інших підстав для не проведення виплати після прийняття рішення про призначення компенсації Порядок не передбачає.

Проте, відповідачем не надано доказів, що позивачем було приховано або навмисно подано недостовірні відомості про здійснення догляду за дитиною до трьох років, або не надано докази на оплату послуг муніципальної няні у встановлений термін, що у свою чергу підтверджується рішеннями відповідача про призначення компенсації за попередні періоди, оскільки саме на відповідача покладено обов`язок перевірки наданих заявниками документів.

Отже, припинення виплати позивачу компенсації з підстав, не передбачених п. 13, 17 Порядку № 68 є неправомірним.

Зважаючи на зазначене, відповідач не мав законних підстав для припинення позивачу компенсації послуги "муніципальна няня".

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні позивачу компенсації послуги "муніципальна няня", діяв не у спосіб, визначений законодавством, а тому вони є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

При цьому, визначаючись щодо способу відновлення порушеного права позивача на отримання відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня", суд враховує, що мотиви, якими керувався відповідач припиняючи виплату відповідної компенсації під час розгляду справи визнано помилковими, а припинення виплати протиправним.

При цьому, порядок відновлення раніше припиненої виплати компенсації витрат на оплату послуги "муніципальна няня" наведено в п. 13 Порядку №68. Зокрема, згідно підпункту 3 пункту 13 Порядку №68 після подання документів, що підтверджують витрати на оплату послуги "муніципальна няня", виплата відповідної компенсації поновлюється з місяця, за який було здійснено оплату послуги.

Таким чином, враховуючи, що позивачу припинено виплату компенсацію послуги "муніципальна няня", на підставі рішення від 09.05.2022 року, яке судом скасовано, а підстави його прийняття визнано протиправними та необґрунтованими, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 9 КАС України обравши правильний і найбільш ефективний спосіб захисту прав позивача, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві, зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради повторно розглянути питання надання компенсації ОСОБА_1 послуги «муніципальна няня» з грудня 2021 року на підставі раніше поданих документів, із врахуванням правових висновків суду по даній справі.

При цьому, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити компенсацію послуги "муніципальна няня", на думку суду, є передчасними, адже ним повинно передувати позитивне рішення суб`єкта владних повноважень про поновлення виплати ОСОБА_1 компенсації послуги "муніципальна няня", прийняття якого віднесено до дискреційних повноважень відповідача.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю, суд вказує таке.

Положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили згідно ст.370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Даною нормою встановлено, що законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що встановлені рішенням суду права підлягають беззаперечному відновленню на вимогу уповноважених осіб.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просить позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень.

Тому, позовні вимоги підлягають частковою задоволенню.

Також, позивачем заявлені вимоги про відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

Відповідачем, у свою чергу, наголошено, що витрати на правничу допомогу, які позивач просить стягнути на його користь, у межах даної справи не є співмірними з складністю справи.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.

Так, за змістом приписів ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як зазначалося вище, за правилами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн., останнім надано:

- договір про надання юридичних послуг від 19.04.2022 року укладений між адвокатом, ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 ;

- акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.08.2022 року;

У матеріалах справи наявні розрахункові квитанції №115557(4000,00 грн) та №115620 (4000,00 грн), які підтверджують здійснення позивачем оплати за юридичні послуги згідно з Договором №54 від 19.04.2022 року.

Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони та публічний інтерес до справи, суд приходить до висновку, що сума у загальному розмірі 5000,00 грн є співмірною з предметом спору, вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у вказаній справі, у зв`язку з чим у суду наявні підстави для стягнення сум судових витрат на правничу допомогу за нормою ст.143 КАС України

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (50036, м. Кривий Ріг, вул. С. Перовської, 16 а, ), третя особа: ФОП ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради щодо припинення відшкодування позивачу послуги "муніципальна няня" в розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, встановленого на 1 січня відповідного року, за кожну дитину, яку доглядає муніципальна няня з грудня 2021 року до досягнення дитиною трьох років, а саме до 28.08.2022 року згідно наданих розрахункових документів.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради про відмову у відшкодуванні позивачу компенсації послуги "муніципальна няня", яке оформлено у вигляді «Рішення про відмову в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» та терміни її надання від 09.05.2022»;

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради повторно розглянути питання надання компенсації ОСОБА_1 послуги «муніципальна няня» з грудня 2021 року на підставі раніше поданих документів, із врахуванням правових висновків суду по даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 661,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко