Справа № 520/2078/22
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 р. Справа № 520/2078/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Ткаченко Д.М.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідачів:

Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради - Кузьміна С.С., Шевченка Є.І.,

Харківської міської ради - Підлісної К.О.,

Харківського міського голови ОСОБА_2 - Бабича Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича, Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича, Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати розпорядження Харківського міського голови Терехова І.О. від 31.12.2021 № 2073/2к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради з 04.01.2022; стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 04.01.2022 по дату рішення суду про поновлення позивача на посаді; стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на відшкодування моральної шкоди у сумі 21 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прогулу на роботі 29 та 30 грудня 2021 року не допускав, а роботодавець, не зажадавши від нього пояснень, наклав стягнення у вигляді звільнення, чим допустив порушення положень Кодексу законів про працю. Вважає розпорядження Харківського міського голови від 31.12.2021 року №22073/2к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким його звільнено з займаної посади 31 грудня 2021 року за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно з п. 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, незаконним, оскільки таке прийнято за відсутності об`єктивних причин та наявності належних доказів.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Представником відповідача, Харківського міського голови Терехова І.О. надано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що звільнення ОСОБА_1 є повністю законним. Так, представник відповідача пояснив, що позивачем допущено грубе порушення трудової дисципліни, а саме прогул, оскільки останній без поважних причин був відсутній на робочому місці 29 та 30 грудня 2021 року. Факт прогулу встановлено під час вчинення дій щодо пошуку позивача та в подальшому зафіксовано в актах від 29.12.2021, 30.12.2021 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці. Між тим, поважність причин відсутності на робочому місці у вказані дати позивачем кадровій службі та комісії з припинення діяльності Департаменту не повідомлялись.

Представник відповідача, Харківської міської ради, надано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що згідно доповідної записки ОСОБА_3 разом із заступником голови з припинення діяльності Департаменту ОСОБА_4 та працівниками Департаменту ОСОБА_5 , ОСОБА_6 виявлено факти порушення трудової дисципліни , зокрема ОСОБА_1 , а саме відсутність його на робочому місці, а також в інших приміщеннях Департаменту 29.12.2021 з 09:00 години до 12:00 години, та о 15:05 годині, а також 30.12.2021 з 09:00 години до 12:00 години, та о 14:10 годині, о 15:20 годині, про що складено відповідні комісійні акти. В доповідній записці зазначено, що інформації про причини неприбуття на роботу від ОСОБА_1 не надходило. Вжиті заходи щодо з`ясування причин відсутності позивача на роботі не дали результату, про що складено комісійні акти. Особисто пояснень позивач кадровій службі та комісії з припинення діяльності Департаменту не надавав, жодної інформації працівникам Департаменту та/або суб`єкту призначення не надав, на телефонні дзвінки позивач не відповідав. Протягом 29-30 грудня 2021 року позивач взагалі на роботі не з`являвся. Враховуючи порушення позивачем трудової дисципліни, а саме прогул без поважних причин, Харківським міським головою ОСОБА_2 прийнято розпорядження від 31.12.2021 № 2073/2к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 31 грудня 2021 року згідно з п.4 статті 40 Кодексу законів про працю України. Представник відповідача також зазначив, що доводи позивача про те, що він був станом на 29 30 грудня 2021 року відсторонений від здійснення повноважень директора Департаменту не спростовують його обов`язок відповідно до частини 5 статті 72 Закону України "Про державну службу" перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження.

Відповідач, Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, надав до суду відзив, у якому зазначив, що наказом директора Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради №22 к/дт від 01.03.2021 затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку Департаменту. Пунктом 6.2 Правил встановлено, що для працівників Департаменту п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Вказаним пунктом зазначено, що початок робочого дня о 09 годині, перерва з 13:00 до 13:45, закінчення робочого дня о 18 годині (у п`ятницю о 16:45), відповідно вихідні дні субота та неділя. Враховуючи незнаходження позивача на робочому місці 29 та 30 грудня 2021 року, Харківським міським головою ОСОБА_2 видано розпорядження від 31.12.2021 № 2073/2к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 31 грудня 2021 року за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, згідно з п. 4 статті 40 Кодексу законів про працю України. Зміст вказаного розпорядження ОСОБА_3 доведено до відома позивача шляхом пропонування отримати копію розпорядження під особистий підпис та зачитуванням у голос тексту спірного розпорядження, що підтверджено відеозаписом наданим особисто позивачем разом із позовною заявою. Поряд із тим, позивачу пропонувалось 31.12.2021 отримати трудову книжку, проте останній відмовився, про що складено відповідний акт за підписами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідач зауважив, що обов`язок надати письмові пояснення лежить першочергово на працівнику, який порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку та був відсутній на робочому місці більше трьох годин. Однак, такі пояснення позивачем не надані. А тому, відповідач вважає розпорядження таким, що прийняте з дотриманням норм трудового законодавства та скасуванню не підлягає.

Позивач надав до суду відповіді на відзиви, в яких зазначив про безпідставність та необґрунтованість наданих відповідачами пояснень.

Представники відповідачів надали до суду заперечення на відповідь на відзив на позов з посиланням на відсутність у позивача належних та допустимих доказів в розумінні КАС України на спростування доводів суб`єктів владних повноважень щодо незнаходження ОСОБА_1 на робочому місці 29 та 30 грудня 2021 року.

Позивач у судовому засіданні підтримав свою правову позицію, викладену в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Представники відповідачів проти позову заперечували, просили суд у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представників відповідачів та показання свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Позивач, ОСОБА_1 , до моменту звільнення перебував на посаді директора Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради.

Розпорядженням Харківського міського голови №218 від 12.11.2021 року "Про проведення службового розслідування" з метою перевірки додержання законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства посадовими особами Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради призначено службове розслідування. Відповідно до переліку посадових осіб, відносно яких призначено службове розслідування значиться ОСОБА_1 .

Розпорядженням Харківського міського голови №219 від 12.11.2021 року "Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді" ОСОБА_1 відсторонено на час проведення службового розслідування від здійснення повноважень на посаді по 24.12.2021 року.

Розпорядженням Харківського міського голови №240 від 16.12.2021 року "Про проведення службового розслідування" з метою перевірки додержання законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства посадовими особами Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради призначено службове розслідування. Відповідно до переліку посадових осіб, відносно яких призначено службове розслідування значиться ОСОБА_1 .

Розпорядженням Харківського міського голови №241 від 16.12.2021 року "Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді" ОСОБА_1 відсторонено на час проведення службового розслідування від здійснення повноважень на посаді по 30.12.2021 року.

Розпорядженням Харківського міського голови від 28.12.2021 року №251 "Про продовження строку проведення службового розслідування" продовжено строк його проведення до 31 грудня 2021 року включно.

Розпорядженням Харківського міського голови від 28.12.2021 року №252 "Про продовження строку відсторонення від здійснення повноважень на посаді" продовжено строк відсторонення від здійснення повноважень на посаді посадових осіб Департаменту, в тому числі ОСОБА_1 до 31 грудня 2021 року включно.

Розпорядженням Харківського міського голови від 31.12.2021 року №22073/2к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 31 грудня 2021 року за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно з п. 4 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Зі змісту вказаного розпорядження вбачається, що підставою його винесення стала доповідна записка заступника міського голови з питань цифрової трансформації від 30.12.2021 року №24746/0/226-21 щодо порушення трудової дисципліни директором Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради ОСОБА_1 , а саме комісійними актами зафіксовано факти відсутності 29.12.2021 року з 09:00 год. до 12:00 та 30.12.2021 з 09:00 год. до 12:00 на робочому місці за адресою: АДРЕСА_1 , та в усіх інших приміщеннях Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради ОСОБА_1 .

Судовим розглядом встановлено, що складанню вказаної доповідної записки від 30.12.2021 року №24746/0/226-21 передувало складання актів про відсутність на робочому місці працівника Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради від 29.12.2021 року та від 30.12.2021 року.

В акті від 29 грудня 2021 року про відсутність на робочому місці працівника Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, складеним заступником міського голови з питань цифрової трансформації ОСОБА_3 , заступником голови комісії з припинення діяльності Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Шевченком Є.І., начальником відділу роботи з персоналом Департаменту ОСОБА_5 , головним спеціалістом відділу підготовки рішень з містобудівних питань управління земельних відносин Департаменту Посметуховою К.П. зазначено, що 29.12.2021 року з 09:00 год. до 12:00 зафіксовано факт відсутності на робочому місці за адресою: м. Харків, майдан Конституції, 7, 4 поверх, ОСОБА_1 директора Департаменту, а також факт відсутності ОСОБА_1 в усіх інших приміщеннях, які займає Департамент. Причина відсутності ОСОБА_1 на робочому місці не відома. Інформації від нього щодо не прибуття на роботу не надходило. На порталі Пенсійного фонду України в електронному реєстрі листків непрацездатності листки непрацездатності ОСОБА_1 відсутні.

В акті від 29 грудня 2021 року про відсутність на робочому місці працівника Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради зазначено, що 29.12.2021 року о 15:05 особи, що склали акт з`явилися на робоче місце директора Департаменту ОСОБА_1 з метою отримання від нього пояснень щодо причин відсутності на роботі 29.12.2021 з 09:00 год. до 12:00. 29 грудня о 15:05 зафіксовано факт відсутності на робочому місці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також факт відсутності ОСОБА_1 в усіх інших приміщеннях, які займає Департамент. Причина відсутності ОСОБА_1 на робочому місці не відома. Інформації від нього щодо не прибуття на роботу не надходило. На порталі Пенсійного фонду України в електронному реєстрі листків непрацездатності листки непрацездатності ОСОБА_1 відсутні.

В акті від 30 грудня 2021 року про відсутність на робочому місці працівника Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, складеним заступником міського голови з питань цифрової трансформації ОСОБА_3 , заступником голови комісії з припинення діяльності Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради ОСОБА_4 , начальником відділу роботи з персоналом Департаменту ОСОБА_5 зазначено, що 30.12.2021 року з 09:00 год. до 12:00 зафіксовано факт відсутності на робочому місці за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 директора Департаменту, а також факт відсутності ОСОБА_1 в усіх інших приміщеннях, які займає Департамент. Причина відсутності ОСОБА_1 на робочому місці не відома. Інформації від нього щодо не прибуття на роботу не надходило. На порталі Пенсійного фонду України в електронному реєстрі листків непрацездатності листки непрацездатності ОСОБА_1 відсутні.

В акті від 30 грудня 2021 року про відсутність на робочому місці працівника Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради зазначено, що 29.12.2021 року о 14:10 особи, що склали акт з`явилися на робоче місце директора Департаменту ОСОБА_1 з метою отримання від нього пояснень щодо причин відсутності на роботі 29.12.2021 з 09:00 год. до 12:00 та 30.12.2021 з 09:00 год. до 12:00. 30 грудня о 14:10 зафіксовано факт відсутності на робочому місці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також факт відсутності ОСОБА_1 в усіх інших приміщеннях, які займає Департамент. Причина відсутності ОСОБА_1 на робочому місці не відома. Інформації від нього щодо не прибуття на роботу не надходило. На порталі Пенсійного фонду України в електронному реєстрі листків непрацездатності листки непрацездатності ОСОБА_1 відсутні. 30 грудня 2021 року о 15:20 год. з приймальні ОСОБА_3 зроблені телефоні дзвінки на робочий номер приймальні ОСОБА_1 (760-75-09, скорочений 2509) та мобільний номер телефону ОСОБА_7 головного спеціаліста організаційно-контрольного відділу Департаменту, секретаря директора Департаменту (050-680-00-05) з метою з`ясування місцезнаходження ОСОБА_1 , але на ці дзвінки відповіді не було.

Позивач не погодившись зі спірним розпорядженням від 31.12.2021 № 2073/2к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 6 статті 43 Конституції України визначено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Статтями 3, 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 передбачено, за метою цієї Конвенції терміни "звільнення" та "припинення трудових відносин" - означають припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця. Трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Відсутність працівника на роботі має бути зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі. Законодавство не встановлює вимог до форми акту, тому він подається у довільній, простій письмовій формі та підписується не менше ніж двома працівниками (наприклад, бухгалтером та директором). В акті має бути зафіксовано відсутність працівника на роботі.

Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. У таких документах обов`язково вказується не тільки дата, а й конкретний час відсутності працівника.

Після фіксації факту відсутності працівника на роботі потрібно з`ясувати, чим така відсутність була викликана.

Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.

Відповідно до частини першої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Отже, виконання роботодавцем вимог частини першою статті 149 КЗпП України щодо надання можливості працівнику пояснити причини відсутності на роботі, або спростувати сам факт такої відсутності є однією з важливих форм гарантій, наданих працівнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Правова оцінка дисциплінарного проступку здійснюється на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника (постанова Верховного Суду від 12.11.2020 року по справі № 369/9301/18).

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази надані сторонами.

Суд зазначає, що у даній справі ключовим є питання щодо належного підтвердження відповідачами обставин вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку прогулу, а також обсяг на достатність дій роботодавця для встановлення поважності причин відсутності працівника на робочому місці.

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Допитана у судовому засіданні 20.12.2022 в якості свідка ОСОБА_7 повідомила суду, що у грудні 2021 року працювала на посаді головного спеціаліста організаційно-контрольного відділу Департаменту, робоче місце було у будівлі за адресою: АДРЕСА_2 . Пояснила, що для того, щоб потрапити до кабінету позивача необхідно пройти повз її робоче місце. Зазначила, що протягом 29 та 30 грудня 2021 року позивач з`являвся до свого кабінету з 09 до 09:30 та протягом цих днів перебував на робочому місці. Також зазначила, що ні 29 грудня 2021 року, ні 30 грудня 2021 року співробітників ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у робочому кабінеті ОСОБА_1 не бачила. Телефон у режимі вхідних та вихідних дзвінків, що закріплений за приймальною директора Департаменту не працював, причини їй не відомі. На її особистий телефон 29 - 30 грудня 2021 року дзвінки з метою з`ясування наявності чи відсутності ОСОБА_1 на робочому місці не надходили. Пояснила, що якщо і виходила з свого кабінету, то не більше ніж на 15 хвилин, оскільки всі функціональні обов`язки виконує безпосередньо на своєму робочому місці в кабінеті №73. Крім того, зазначила, що посаду секретаря директора Департаменту не обіймала.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний у судовому засіданні 20.12.2022 повідомив суду, що працював заступником начальника Департаменту. 29 та 30 грудня 2021 з`являвся на роботу приблизно о 09:10 год. разом з позивачем, протягом дня перебував в кабінеті №75 та кабінеті позивача №73 на майдані Конституції, 7. Протягом 29 та 30 грудня 2021 року ОСОБА_1 перебував на своєму робочому місці на майдані Конституції, 7, до робочого кабінету позивача заходили ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 30 грудня 2021 року до позивача заходили ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . 29 чи 30 грудня 2021 року близько після 14 години (14:05 - 14:10) свідок разом з позивачем та ОСОБА_16 відвідували кабінет керівника відділу по роботі з персоналом ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_17 , допитаний у судовому засіданні 20.12.2022, станом на грудень 2021 року - начальник Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, пояснив, що протягом 29 і 30 грудня 2021 року позивач перебував на робочому місці. 29 грудня 2021 року близько 9 години ранку до нього зателефонував позивач та зазначив, що не може потрапити до приміщення Департаменту та попросив спуститись до магазину ОСОБА_18 . Позивач разом з ним зайшов до приміщення міської ради зі сторони АДРЕСА_3 . Потім по переходу перейшли до приміщення на майдан Конституції, 7 на 4 поверх. Таким чином, позивач потрапив на роботу до будівлі і 30.12.2021. ОСОБА_17 протягом робочого дня бачив позивача, заходив до кабінету №73 за приборами для приготування кави. Крім того, вказав, що в кабінеті №73 окрім позивача, бачив ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_19 30 грудня 2021 року відразу після обіду ходив із позивачем до відділу кадрової роботи. Потім бачив позивача коли йшов додому в кінці робочого дня.

Свідок ОСОБА_20 допитаний у судовому засіданні 26.01.2023, станом на грудень 2021 року начальник відділу інспекційної роботи Інспекції ДАБК, зазначив, що 29.12.2021 о 09:00 годині прибув на майдан Павлівський, 4 до будівлі БТІ, відмітився про прибуття на роботу, згодом пішов на АДРЕСА_4 , оскільки там знаходиться його безпосереднє робоче місце, потім приблизно о 10 годині заходив до кабінету позивача на майдан Конституції, 7 на 4 поверх привітатися та обговорити поточні моменти. В останнє в цей день бачив позивача в межах 16-17 години вечора. 30 грудня 2021 року ОСОБА_20 бачив позивача на роботі протягом дня та в кінці робочого дня разом пішли додому.

Свідок ОСОБА_21 , допитана у судовому засіданні 26.01.2023 зазначила, що наразі є діючим співробітником Харківської міської ради та перебуває в простої, станом на грудень головний спеціаліст організаційно - контрольного відділу Департаменту. Вказала, що на момент звільнення позивача працювала головним спеціалістом організаційно - контрольного відділу Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР. Коли почалась процедура ліквідації до позивача з`явились з боку керівництва різного роду претензії. 29 та 30 грудня 2021 року перебувала на своєму робочому місці за адресою АДРЕСА_5 . На роботу 29 і 30 грудня 2021 року з`явилась о 08:30 годині. Бачила позивача з ранку 29 та 30 грудня 2021 року та впродовж всього дня на робочому місці, взаємодіяли по робочим питанням, перебувала на роботі до 18 години. Крім того, вказала, що 29 та 30 грудня 2021 року бачила на 4 поверсі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , проте спілкування позивача з ними не бачила.

Також зазначила, що перед судовим засіданням 26.01.2023 була на роботі (будівля БТІ), де з боку співробітників ОСОБА_4 та ОСОБА_22 на неї чинився тиск, а саме просили розповісти, що протягом 29 і 30 грудня 2021 року вона перебувала за іншою адресою, а саме в будівлі БТІ, та позивача протягом цих днів не бачила. Проте, оскільки була попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, підтвердила, що 29 і 30 грудня 2021 року з ранку і протягом дня позивача бачила на робочому місці за адресою АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що об`єктивних обставин, які б дозволяли ставити під сумнів та критично сприймати показання допитаних свідків, судовим розглядом не встановлено, належних та допустимих доказів того, що вказані свідки протягом 29 та 30 грудня 2021 року знаходились за іншими адресами ніж майдан Конституції, 7, 4 поверх до суду не надано.

Допитані в судових засіданнях в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , тобто особи, які безпосередньо складали акти про відсутність на робочому місці позивача в цілому підтвердили інформацію, викладену в актах, проте суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, свідок ОСОБА_3 зазначив, що не отримавши відповіді на телефонні дзвінки до приймальні позивача та на мобільний номер ОСОБА_7 , пішов до будівлі де працює позивач. Зайшовши у будівлю АДРЕСА_6 піднявся на 4 поверх та почав запитувати у співробітників чи не бачили вони ОСОБА_1 , але у кого саме зазначити не зміг, оскільки не знає всіх співробітників в обличчя. Крім того, з`ясовував питання знаходження позивача за адресою АДРЕСА_3 шляхом опитування співробітників, проте у кого саме не пам`ятає. Зазначив, що у охорони не з`ясовував питання щодо прибуття позивача на роботу 29 та 30 грудня 2021 року, оскільки це не входить до його обов`язків. Доповнив свої свідчення тим, що не досліджував питання знаходження позивача у всіх приміщеннях Департаменту, оскільки, на його думку, позивача повинен був знаходитись на своєму робочому місці, оскільки щодо нього проводилось службове розслідування.

Свідок ОСОБА_5 вказала, що піднялась на 4 поверх з іншими особами, які підписали акти, підійшла до приймальні позивача, проте номер кабінету свідок повідомити не змогла, так як не пам`ятає, двері приймальні були зачинені. Після чого свідок повернулася на своє робоче місце та продовжила працювати.

Яким чином нею була засвідчена відсутність позивача до 12 години 29 та 30 грудня 2021 року пояснити не змогла. Пояснила, що інформація про відсутність позивача 29 та 30 грудня 2021 року в усіх інших приміщеннях Департаменту між 09:00 до 12:00 їй доведена в телефонному режимі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Вказану інформацію вона особисто не перевіряла. Зазначила, що завірила своїм підписом саме факт складання акту. З позивачем зв`язатись в телефонному режимі не намагалась.

Свідок ОСОБА_4 зазначив, що було виявлено відсутність позивача 29 та 30 грудня на його робочому місці за адресою майдан Конституції 7, 4 поверх, проте питання знаходження позивача в усіх інших приміщеннях Департаменту фактично не досліджувалось, оскільки на його думку, позивача повинен був знаходитись на своєму робочому місці, оскільки щодо нього проводилось службове розслідування і ОСОБА_1 був відсторонений від виконання своїх повноважень. З позивачем зв`язатись в телефонному режимі він не намагався.

Так, відповідно до п.2 розділу VII Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини 5 статті 72 Закону України «Про державну службу» під час відсторонення від виконання посадових обов`язків державний службовець зобов`язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження.

Суд зазначає, що позивача звільнено саме за прогул, в свою чергу прогулом вважається відсутність працівника не просто на робочому місці, а на роботі. Робота - поняття ширше, ніж робоче місце, і охоплює підприємство в цілому. Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 06.02.2023 року у справі №522/17702/21, які враховуються судом в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві, не може вважатися прогулом (постанова КЦС ВС від 16.08.2018 р. у справі № 461/4469/16-ц).

Суд звертає увагу, що в актах не зазначений конкретний номер кабінету, в якому була виявлена відсутність позивача 29 та 30 грудня 2021 року.

При цьому, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , тобто особи які безпосередньо складали акти щодо відсутності позивача на робочому місці, вказали, що жодних дій, спрямованих на перевірку відсутності ОСОБА_1 в інших приміщеннях, які займає Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради (м. Харків, пров. Соборний, 1; м. Харків, вул. Квітки-Основяненко, 7; м. Харків, вул. Черепанових, 7) не вчиняли, що суперечить змісту самих актів.

Крім того, свідок ОСОБА_5 зазначає, що не потрапила навіть до приймальні позивача, тоді як свідок ОСОБА_4 вказує на те, що до приймальні потрапив, а безпосередньо до робочого кабінету позивача ні, оскільки він був зачинений.

Щодо виконання відповідачами приписів статті 149 КЗпП, суд зазначає наступне.

У відзиві на позовну заяву представник Харківської міської ради зазначив, що членами комісії вживались заходи щодо з`ясування причин відсутності на роботі позивача 29 30 грудня 2021 року, зокрема за допомогою телефонних дзвінків та опитування працівників Департаменту.

Проте, жодних доказів того, що особи, які складали акти про відсутність на робочому місці працівника, або інші посадові особи Харківської міської ради, Департаменту здійснювали телефонні дзвінки саме на робочий телефон позивача або на його особистий мобільний номер телефону матеріали справи не містять.

Представники відповідачів в судових засіданнях надавали пояснення та зауважували, що особи, які складали акти відсутності працівника на робочому місці намагалися розшукати позивача 29 та 30 грудня з метою відбору в нього пояснень, про що зазначено в самих актах, але спроби встановити місцезнаходження позивача в робочий час безпосередньо у його кабінеті на 4 поверсі за адресою: АДРЕСА_6 , результатів не дали.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 зазначила, що 29 грудня ОСОБА_1 близько 16 години, що підтверджує і сам позивач, зазначаючи тільки інший час (близько 14-14:30) до неї заходив та з нею спілкувався. З яких причин вона не повідомила позивачу про складання щодо нього актів про відсутність на робочому місці, не запропонувала надати з цього приводу пояснення свідок пояснити не змогла.

У постанові від 29 червня 2022 року по справі № 569/22159/19 Верховний Суд сформулював висновки, що для з`ясування причини відсутності працівника на роботі роботодавець на свій розсуд може: 1) зателефонувати працівнику або членам його родини; 2) написати працівнику в доступні месенджери; 3) надіслати листа на особисту електронну скриньку; 4) відвідати працівника за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання; 5) надіслати лист з повідомленням про вручення з пропозицією надати пояснення щодо своєї відсутності.

Доказів вчинення будь-яких зазначених заходів та дій відповідачами до суду не надано, а отже не надано належних і допустимих доказів про те, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець вимагав від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що роботодавцем вимоги, передбачені частиною першою статті 149 КЗпП України, не виконані, позивачу не надано можливості пояснити причини відсутності на роботі, або спростувати сам факт такої відсутності. Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_1 таких пояснень не надав під час ознайомлення з розпорядженням про своє звільнення судом до уваги не приймаються, оскільки зміст частини 1 статті 149 КЗпП свідчить, що такі пояснення повинні бути надані до застосування дисциплінарного стягнення.

Щодо наданого коригуючого табелю обліку використання робочого часу за грудень 2021 року, як доказ відсутності позивача на робочому місці, суд зазначає наступне.

Відсутність працівника повинна відображатись в табелі обліку робочого часу шляхом проставлення літерного коду "НЗ" (нез`явлення з нез`ясованих причин) або цифрового коду "28". Відмітку про відсутність працівника на роботі необхідно проставити в день його нез`явлення на роботі, а в подальшому - проставляти кожного робочого дня, коли він не з`являється на роботі. У разі проставлення такої відмітки зарплата працівнику не нараховується до з`ясування причин його відсутності.

З наданого до суду коригуючого табелю обліку використання робочого часу за грудень 2021 року вбачається, що він корегувався 31 грудня 2021 року, тобто вже внаслідок звільнення позивача, а отже не може бути належним доказом відсутності позивача на роботі 29 та 30 грудня 2021 року.

Так, неодноразово при розгляді трудових спорів Верховним Судом зазначалось, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений іншими наданими суду доказами.

Інших доказів, окрім актів про відсутність на робочому місці працівника, відповідачі на виконання вимог частини 2 статті 77 КАС України до суду не надали, а враховуючи їх суперечливий зміст, не відповідність тим свідченням, що надали особи, які їх складали, та встановленим під час розгляду справи обставинам, показам свідків, вказані акти не можуть бути визнанні судом як єдиний та беззаперечний доказ вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме прогулу.

Враховуючи вище наведене, беручи до уваги не доведеність факту відсутності ОСОБА_1 29 та 30 грудня 2021 року на роботі, наявність суттєвих порушень процедури звільнення позивача, суд дійшов висновку про незаконність розпорядження Харківського міського голови від 31.12.2021 року № 2073/2к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині звільнення ОСОБА_1 з займаної посади і, як наслідок його скасуваня в судовому порядку.

Стосовно позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про незаконність та скасування розпорядження Харківського міського голови від 31.12.2021 року № 2073/2к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, права позивача підлягають відновленню шляхом поновлення його на попередній роботі, а саме на посаді директора Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, з 01.01.2022 року.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці", порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до приписів пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою про обчислення середньоденного заробітку від 19.12.2022 №4318/0/226-22, складеною згідно постанови КМ України №100, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1631,46 грн. (68521,12/42 робочих дні).

Час вимушеного прогулу, починаючи з дня, наступного після звільнення по день ухвалення рішення про поновлення на посаді складає (з 01.01.2022 (наступний день після звільнення) по 20.04.2023 (день винесення рішення про поновлення позивача на посаді)) 336 робочих дня.

Таким чином, середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 01.01.2022 по 20.04.2023 становить 548170 (п`ятсот сорок вісім тисяч сто сімдесят) грн. 56 коп.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2022 року по 20.04.2023 року у розмірі 548170 (п`ятсот сорок вісім тисяч сто сімдесят) грн. 56 коп., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стосовно стягнення з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на відшкодування моральної шкоди у сумі 21 000,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з Харківської міської ради компенсації спричиненої моральної шкоди, суд виходить із того, що обов`язок доказування спричинення моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звернулась із позовом.

Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 9, частини третьої статті 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В свою чергу позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між оскаржуваними діями відповідачів та завданням йому моральної шкоди. При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною та достатньою підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, позивач не обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факти заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача та вини останнього в її заподіянні, а також не визначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 21000 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, підлягає негайному виконанню.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється. оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_7 ) до Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича (майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003), Харківської міської ради (, адреса: майдан Конституції, буд. 7, м. Харків,61003), Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради (, адреса: майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003) про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення суми задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича від 31.12.2021 року № 2073/2к Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, з 01.01.2022 року.

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2022 року по 20.04.2023 року у розмірі 548170 (п`ятсот сорок вісім тисяч сто сімдесят) грн. 56 коп., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 01 травня 2023 року.

Суддя О.В.Шевченко