Справа № 560/1844/23
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1844/23
РІШЕННЯ

іменем України

02 травня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 29.08.2022 року № 0-2209;

- стягнути з Головного управління ДПС у Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 1500,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що податковим органам протиправно здійснено подвійне оподаткування однієї і тієї ж квартири, а саме за квартиру АДРЕСА_1 відповідачем нараховано податок на нерухоме майно як згідно податкового повідомлення-рішення від 29.08.22р. №0-2209 форма «Ф» (площа 60.5 кв.м.), так і згідно податкового повідомлення-рішення від 29.08.22р. №0-2209 форма «Ф» (площа 30.25 кв.м.).

Вказує, що протиправними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінує в 1500 грн.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що згідно інформаційних баз ДПС України позивачка була власником 1/2 квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_2 . Звернув увагу на можливість платника податків самостійно звернутися з заявою для проведення звірки даних. Оскільки позивач не реалізував своє право на подачу документів для проведення звірки даних, тому відсутня умисність дій податкового органу щодо подвійного нарахування податкових зобов`язань і відповідно підстави для задоволення позову.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.02.2023 відкрито провадження в даній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно свідоцтва про право власності від 24.11.2006 та договору дарування від 31.08.2015 позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 .

Податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» від 29 серпня 2022 року визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 2055,16 грн. згідно рішення №0-2209 та на суму 1027,58 грн., відповідно до рішення №0-2209.

Об`єктом нерухомості, на який було нараховано податок, була квартира АДРЕСА_1 загальною площею 60.5 кв.м та 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з винесеним Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області податковим повідомленням-рішенням №0-2209 від 29 серпня 2022 року, позивачка звернулася до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

З аналізу наведених норм слідує, що базою оподаткування є об`єкти житлової і нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, а інформацію контролюючий орган отримує, зокрема, з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачка є власником квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 60.5 кв.м. Зазначена інформація міститься в Державному реєстрі речових прав та підтверджується доказами, які містяться у справі.

Враховуючи зазначене, суд відхиляє як безпідставні посилання відповідача на наявність інформації згідно інформаційної бази ДПС України як на підставу обчислення бази оподаткування, оскільки вона суперечить інформації, внесеній до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого контролюючий орган має визначати базу оподаткування.

Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про належність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60.5 кв.м., щодо якої останній було нараховано податкові зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення № 0-2209 від 29.08.2022 в сумі 2055,16 грн., то повторне нарахування податкових зобов`язань щодо частини цього ж об`єкта нерухомого майна податковим повідомленням-рішенням № 0-2209 від 29.08.2022 в сумі 1027,58 грн перебувало поза межами правового поля.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення № 0-2209 від 29.08.2022 в сумі 1027,58 грн, а тому його слід скасувати.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Суд зауважує, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Тобто, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 818/1429/17, від 12.11.2019 у справі № 818/1430/17 та від 20.02.2020 у справі № 813/2729/16.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди судом з`ясовано, що позивачка оцінює заподіяну шкоду в розмірі 1500 грн і при цьому виходить з її статусу як інваліда 2 групи та характеру діяння.

Однак, на думку суду, такі твердження є недостатніми для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки факт заподіяння душевних страждань також підлягає доведенню.

Позивачем не долучено до матеріалів адміністративної справи будь-яких доказів завдання їй моральної шкоди, втрати нормальних життєвих зв`язків чи докладення додаткових зусиль для організації свого життя, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Крім того, як уже зазначалося судом, база оподаткування об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом, в тому числі, на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Позивач зазначає, що зверталася до контролюючого органу щодо відкликання спірного податкового-повідомлення рішення, однак доказів зазначеного не надає. Крім того, матеріали справи не підтверджують реалізацію позивачем свого права на подання контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно для усунення розбіжностей.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково..

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 29.08.2022 року № 0-2209.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 44070171)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап