Справа № 480/11669/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 р.Справа № 480/11669/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лещинської К.В.,

представника позивача - Хурсенка С.О.,

представника відповідача - Сапунова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2022, (головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, повний текст складено 29.08.22 року) по справі № 480/11669/21

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.10.2021:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами на загальну суму 2 036,63 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 4 480,56 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем за результатами документальної невиїзної перевірки, безпідставно донараховано ОСОБА_1 податкові зобов`язання з мита та ПДВ, оскільки під час митного оформлення ним задекларовано вартість автомобіля у повному обсязі, а неврахування 575 дол. США при визначенні митної вартості є правомірним, оскільки вказані кошти є платою агенту за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі автомобіля.

Крім того, вказував, що перевірка призначена Сумською митницею за відсутності підстав, передбачених ст. 351 МК України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 позов задоволено.

Сумська митниця (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила його скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що документальна невиїзна перевірка призначена митним органом, за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 351 МК України, а саме: у зв`язку з виявленням ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронної копії митної декларації позивача, а також листів Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 та ГУ НП у Сумській області від 29.03.2021.

Вважає висновки суду першої інстанції щодо неможливості відповідача призначати перевірки на підставі інформації отриманої від правоохоронних органів такими, що фактично обмежують митницю у виконанні своїх повноважень в частині здійснення митного контролю.

Вказує, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доводам митного органу, що за результатами аналізу інформації у листах від 11.02.2021 та 29.03.2021, документів (електронна митна декларація від 26.10.2018, платіжні доручення, інвойси) відповідачем встановлено не декларування в повному обсязі фактурної вартості товару (транспортного засобу), яка фактично сплачена ОСОБА_1 за платіжним дорученням від 31.07.2018 у розмірі 4 275,00 дол. США, яка не врахована в повному обсязі декларантом при визначенні митної вартості товару, що привело до заниження бази оподаткування товару. Такі дії призвели до порушення законодавства України з питань оподаткування та, як наслідок, фактичного ненадходження податків до Державного бюджету України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в період з 27.09.2021 по 28.09.2021 Сумською митницею, на підставі наказу від 20.09.2021 № 116, проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 26.10.2018 № UA805180/2018/020972, за результатами якої складено акт від 30.09.2021 № 08/21/7.24-19/ (а.с. 15-20).

Актом встановлено порушення позивачем:

- частин 1, 2 ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 21 ст.58, ч. 1 ст. 257 та ст. 368 Митного кодексу України, п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита на загальну суму 1 629,30 грн.;

- п. 190.1 ст. 190, п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 3 584,45 грн.

19.10.2021 Сумська митниця прийняла відносно ОСОБА_1 податкові повідомлення рішення:

- № про збільшення грошового зобов`язання за платежем: мито на транспортні засоби, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами на загальну суму 2 036,63 грн (1 629,30 грн - основний платіж, 407,33 грн - штрафні (фінансові) санкції);

- № про збільшення грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 4 480,56 грн (3 584,45 грн - основний платіж, 896,11 грн. - штрафні (фінансові) санкції) (а.с. 22-25).

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що документальна перевірка проведена митним органом з порушенням процедури, визначеної Митним кодексом України, а правомірність донарахування грошових зобов`язань не доведена належними та допустимими доказами, що свідчить про протиправність спірних податкових повідомлень - рішень.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 1 Митного Кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Частиною 3 ст. 345 МК України передбачено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення, зокрема, документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи, зокрема, щодо:

правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;.

законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Відповідно до частин 1-3 ст. 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.

Судом встановлено, що в жовтні 2018 ОСОБА_1 ввезено на митну території України Легковий автомобіль BMW 328, що був у використанні, ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_2 , 2015 року випуску.

Наказом Сумської митниці від 20.09.2021 № 116 призначено документальну невиїзну перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару «Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка BMW; модель 328. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_2 . Календарний рік виготовлення 2015....», митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 26.10.2018 № UA805180/2018/020972 (а.с. 67).

В якості фактичних підстав для проведення перевірки у наказі зазначено отримання митним органом інформації, наданої листом Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 № 31-146 вих-21, листом ГУ НП в Сумській обл. від 29.03.2021 № 2714/117/24/6-2021 за наслідками чого здійснений аналіз відповідної електронної копії митної декларації та виявлені ознаки, що свідчать про можливе порушення позивачем законодавства України з питань митної справи.

Суд першої інстанції виходив з того, що отримана митницею інформація у вигляді листів від правоохоронних органів не відноситься до підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України для призначення документальної перевірки, а тому відповідачем призначено документальну перевірку за відсутності встановлених законом підстав для її проведення.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що документальна невиїзна перевірка призначена митним органом за наслідками аналізу електронної копії митної декларації позивача з урахування документів, наданих Сумською обласною прокуратурою та ГУ НП в Сумській області.

Зі змісту листів Сумської обласної прокуратури та ГУ Національної поліції в Сумській області, вбачається, що повідомляючи про можливі порушення при визначенні декларантами митної вартості товарів, зокрема, неврахування податків, яка сплачувалась при купівлі транспортних засобів на аукціонах США, надали інформацію про транзакції з копіями платіжних доручень в іноземній валюті (вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами (в тому числі і позивачем) на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу) та інвойсів (із засвідченням особою, на яку виписаний інвойс) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти (а.с. 61, 66).

Зокрема, митному органу надано: платіжне доручення від 31.07.2018 на суму 4 275,00 дол. США, сплаченого на рахунок 1/IAA Buyer Wires за купівлю автомобіля НОМЕР_2 та інвойс за транспортний засіб (VIN): НОМЕР_2 (а.с. 65-66).

Відповідно до ч. 4 ст. 334 МК України, зокрема, правоохоронні органи України відповідно до законодавства, на письмові запити органів доходів і зборів або з власної ініціативи інформують органи доходів і зборів про наявні відомості, необхідні для здійснення митного контролю

Оскільки вказаний платіжний документ та інвойс позивачем при здійсненні митного оформлення автомобіля митному органу не надавалися, у відповідача за наслідками аналізу електронної копії митної декларації із співставленням з цими документами, виник обґрунтований сумнів щодо можливого порушення позивачем законодавства України з питань митної справи, а тому Сумською митницею призначено документальну невиїзну перевірку за наявності підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України.

Щодо визначення та контролю митної вартості товару.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів визначено статтею 368 МК України, частиною 2 цієї статті встановлено, що при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Відповідно до п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно частин 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 ст. 53 МК України визначено документи, що подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів, в тому числі, такі як: декларація митної вартості; рахунок - фактура (інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування. - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно п.п."а" п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Частиною 21 ст. 58 МК України зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявляння за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною 1 ст. 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорт), приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 МКУ виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п.п. 54.3.6 п.54.3, ст. 54 ПК України у разі, якщо результати митного оформлення, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях, митний орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 279 МК України базою оподаткування товарів митом, що переміщуються через митний кордон України, на які Законом встановлено адвалорні ставки мита, є митна вартість товарів.

Відповідно ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно п. 190.1. ст. 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МКУ, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно п. 187.8. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

З аналізу наведених норм вбачається, що не виявлення митним органом під час митного оформлення порушень законодавства, не може бути підставою для звільнення платника від сплати податків, якщо такі порушення були виявлені у подальшому.

Частиною 2 ст. 293 МК України встановлено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Так, в ході перевірки, митним органом встановлено, що 26.10.2018 митним постом «Центральний» Сумської митниці ДФС за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» №UA805180/2018/020972 здійснено митне оформлення товару «Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка BMW; модель 328. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_2 . Календарний рік виготовлення 2015. Модельний рік виготовлення 2015. Тип кузова седан. Колір сірий. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1997 куб. см. Потужність двигуна 157 кВт. Номер двигуна: НОМЕР_3 . Відповідає екологічним нормам "Євро-5". Колісна форма: 4x4. Кількість місць для сидіння, включно з місцем водія 5. Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. Авто після ДТП. Наявні пошкодження, ознаки експлуатації зазначені в акті митного огляду. Пошкодження: передня частина автомобіля, ЛФП, спрацьовані подушки безпеки» (код згідно з УКТ ЗЕД).

Одержувачем товару (графа 8 МД) та особою відповідальною за фінансове врегулювання (графа 9 МД) є громадянин України ОСОБА_1 .

Декларування товару від імені декларанта ( ОСОБА_1 ) здійснювала уповноважена ним особа, ОСОБА_2 .

За вказаною митною декларацією були сплачені до Держбюджету України відповідні митні платежі (ввізне мито, акцизний податок, податок на додану вартість).

При проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 26.10.2018 №UA805180/2018/020972 встановлено, що до митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались:

- купча-інвойс (Bill Of Sale) купівлі-продажу товару від 30.07.2018 б/н на суму 3 700 дол. США;

- документ права власності на пошкоджений транспортний засіб (certificate of salvage for a venicle) від 13.07.2018 № 1;

- коносамент від 15.08.2018 № 18126852 (контейнер GVCU НС ), доставка з Newark (США) до порту м. Одеса (Україна);

- платіжні документи (квитанції про сплату митних платежів від 17.10.2018 № 234 та від 26.10.2018 №11, платник: ОСОБА_1 ; призначення: попередня оплата за митне оформлення ТЗ);

- інші документи, необхідні для митного оформлення.

За митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» №UA805180/2018/020972 здійснено митне оформлення товару «Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка BMW; модель 328. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_2 » та випущено у вільний обіг.

Митна вартість товару визначена декларантом за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 4 100,00 дол. США (еквівалент 116 175,89 грн. за курсом Національного банку України на дату подачі МД: 1 дол. США = 28,335582 грн.) з урахуванням витрат на транспортування.

У графах 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» та 42 «Ціна товару» митної декларації зазначено суму 3 700,00 дол. США (а.с. 55).

При цьому, Сумською митницею встановлено, що через АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_3 здійснив сплату коштів за платіжним дорученням від 31.07.2018 (SW24I731020993) у розмірі 4 275,00 дол. США на рахунок ІАА Buyer Wires Two Westbrook Corporate Center, 10th Floor (Us/Westchester Il 60154) з призначенням платежу: buy car НОМЕР_2 stock 22473373 buyer 368795 POL: US, POD: UA /АСС/026009593 (а.с. 65).

Крім іншого до даного доручення додана інформація про покупця автомобіля марки BMW, VIN: НОМЕР_2 , в якій підтверджена інформація про сплату коштів із зазначенням складових, з яких складалась ціна автомобіля, а саме: сума ставки - 3 700,00 дол. США, податки та збори - 575 дол. США (а.с. 66).

Як зазначалося судом вище, вказані документи позивачем до митного оформлення не надавалися всупереч вимог ч. 2 ст. 53 МК України, якою передбачено подання для підтвердження заявленої митної вартості товарів, в тому числі: декларації митної вартості; рахунки - фактури (інвойси); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З урахуванням наведеного, митним органом встановлено факт не декларування ОСОБА_1 в повному обсязі фактурної вартості транспортного засобу, яка фактично ним сплачена за платіжним дорученням від 31.07.2018 у розмірі 4 275,00 дол. США.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, погодився з твердженнями позивача та виходив з того, що 575 дол. США були сплачені ОСОБА_1 за послуги брокера, що брав участь у торгах від його імені за кордоном, а тому позивач не мав обов`язку включати витрати за вказані послуги до складових митної вартості транспортного засобу.

Разом з тим, судове рішення не містить посилання на докази, на підставі яких зроблені такі висновки суду.

Проте, відповідно до ч.1, ч.4 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений ч. 1 ст. 90 КАС України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (ч. 3 ст. 77 КАС України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не надав належної оцінки наданому митним органом доказу - платіжному дорученню з ПриватБанку про сплату позивачем 4 275,00 дол. США за ввезений транспортний засіб, не досліджував докази в підтвердження або спростування доводів позивача щодо сплати послуг за представництво його інтересів за кордоном при купівлі автомобіля, не надав оцінки доводам митного органу щодо вказаного питання, а обмежився лише висновками щодо правильності визначення ОСОБА_1 митної вартості товару та недоведеності зворотнього відповідачем.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд фактично не з`ясував правову природу сплачених позивачем коштів в сумі 575 доларів США.

Проте, вказані обставини мають безпосереднє значення для правильного вирішення справи.

На вимогу суду апеляційної інстанції, в підтвердження понесення позивачем витрат на представницькі послуги надано письмові пояснення , а також лист Reech Motors.

Як зазначив позивач, транспортний засіб легковий автомобіль марки BMW; модель 328. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_2 ним придбаний на аукціоні, що проводився на електронному майданчику IAA buyer wires two west brook corporate centre.

Згідно з умовами користування сайтом IAA buyer wires two west brook corporate centre, особа може зареєструватися як звичайний покупець «гість» та приймати участь в аукціоні самостійно, однак в такому випадку особа має знати умови та обмеження на участь в аукціонах, які встановлюються кожним штатом окремо, або особа, може прийняти участь в аукціоні за допомогою ліцензійного брокера, з списком яких можна ознайомитися на тому ж сайті.

Позивач обрав у запропонованому сайтом списку брокера Reech Motors та скористався його послугами, оскільки сам не є обізнаним з правилами проведення аукціону та обмеженнями, які встановлені окремими штатами для покупців із-за кордону.

У зв`язку з цим, кошти в розмірі 4 275,00 дол. США (в тому числі 575 дол. США за послуги Reech Motors ) ОСОБА_1 сплатив саме на рахунок компанії, на електронному майданчику якої проводяться торги.

Так, зі змісту листа брокера Reech Motors, вбачається, що останній повідомляє про факт укладання усного договору з ОСОБА_1 на надання послуг, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта за кордоном для закупівлі автомобіля, та про складові сплачених клієнтом коштів - 3 700 дол. США вартість придбаного автомобіля, 575 дол. США вартість послуг із представництва клієнта за кордоном для закупівлі автомобіля (а.с. 222).

Колегія суддів зазначає, що лист Reech Motors не є належним доказом сплати ОСОБА_1 коштів компанії Reech Motors за представництво його інтересів за кордоном для закупівлі автомобіля, оскільки факт оплати має бути підтверджений, зокрема квитанціями або платіжними дорученнями, з яких би вбачався перерахунок спірних коштів брокеру. Проте таких доказів матеріали справи не містять.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що компанія Reech Motors в зазначених відносинах виступала агентом позивача, окрім листа від 06.04.2023.

Крім того, колегією суддів досліджено офіційний сайт фірми, на якій проводився аукціон, зокрема, список брокерів (https://help.iaai.com/s/broker-search?language=en_US), в якому відсутня компанія Reech Motors.

Отже, твердження позивача, що іноземна компанія Reech Motors (Канада) виступала агентом при придбанні та оформленні документів на товар в Сполучених Штатах Америки і отримала винагороду в сумі 575 дол. США спростовуються інвойсом та платіжним доручення, відповідно до яких оплату здійснено на ім`я IAA buyer wires Сполучені Штати Америки, ( в графі сбори та податки).

Колегія суддів зауважує, що гарантованому у ч.2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст. 77 КАС України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками митного органу щодо заниження позивачем митної вартості товару, що призвело до порушення ч. 1 та ч. 2 ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 21 ст. 58 ч. 1 ст. 257 та ст. 368 МК України, п. 36.1 ст. 36 ПК України та заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита та ПДВ за митною декларацією від 26.10.2018 №UA805180/2018/020972.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Таким чином, прийняті Сумською митницею у відношенні ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства та підстави для їх скасування відсутні.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими колегія суддів визнала недоведеними, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про задоволення позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 по справі № 480/11669/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 01.05.2023 року