Справа № 200/1651/22
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року справа №200/1651/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року № 200/1651/22 (головуючий суддя І інстанції Крилова М.М.), складене у повному обсязі 27 вересня 2022 року, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Керівника Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Аржавітіної Нелі Вікторівни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов позов адвоката Меламеда Вадима Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Керівника Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Аржавітіної Нелі Вікторівни про:

- визнання протиправними та скасування рішення №11 від 09.08.2021 року та від 10.09.2021 року про перерахунок пенсії;

- визнання дії стосовно здійснення розрахунку суми поточної пенсії у розмірі визначеному не на дату нарахування та виплати поновленої пенсії (10.09.2021 року) та здійснення розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 10.09.2021 року без обов`язкового врахування автоматичного перерахунку на момент її виплати та без нарахування автоматичного перерахунку на момент її виплати та без нарахування компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію, за період з 07.10.2009 року по 10.09.2021 року;

- визнання протиправною бездіяльність стосовно не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії на 10.09.2021 року з урахуванням її автоматичного перерахунку на момент виплати та не здійснення ним розрахунку суми боргу з 07.10.2009 року по 10.09.2021 року з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати 10.09.2021 року та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію, за період 07.10.2009 року по 10.09.2021 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання здійснити розрахунок пенсії за період з 07.10.2009 року по 10.09.2021 року з урахуванням автоматичного перерахунку на момент нарахування її до виплати, а саме на 10.09.2021 року та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію, за період з 07.10.2009 року по 10.09.2021 року;

- зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України №1058-VI виплатити протягом 10 днів суму пенсії за період з 07.10.2009 року по 10.09.2021 року з урахуванням автоматичного перерахунку на момент нарахування її до виплати, а саме на 10.09.2021 року з компенсацією втрати частини доходів, за винятком сплачених сум;

- стягнути кошти у сумі 100000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної дискримінаційними протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких здійснює розрахунки пенсії за період з 07.10.2009 року по 10.09.2021 року у спосіб не передбачений у Законі України №1058-VI.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року № 200/1651/22 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.09.2021 року №11 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо здійснення розрахунку суми пенсії ОСОБА_1 у розмірі визначеному на дату припинення її виплати та здійснення розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року 10.09.2021 року, без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно нездійснення розрахунку суми пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року - 10.09.2021 року, з урахуванням автоматичних перерахунків, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року - 10.09.2021 року, з урахуванням автоматичних перерахунків, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову у повному обсязі у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскільки позивач проживає за межами України дія Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не може поширюватись індексацію пенсії позивача, оскільки метою даної індексації є підтримка достатнього життєвого рівня саме населення України.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , 16.06.1993 отримала пенсійне посвідчення про призначення їй пенсії за віком довічно з 01.06.1993. Позивач має посвідчення особи, видане їй в Ізраїлі 22.06.2000.

Рішенням суду від 07.09.2020 у справі № 200/4472/20-а, яке набрало законної сили, встановлено наступне.

05.06.2000 року позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була взята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Починаючи з 2001 року позивач пенсію в Україні не отримує.

Рішенням суду від 07.09.2020 у справі № 200/4472/20-а визнано протиправною відмову Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у поновленні пенсії позивачу, викладену в листах від 25.02.2020 року та 24.03.2020 року та зобов`язано управління повторно розглянути питання про поновлення виплати їй пенсії з 07.10.2009 на вказаний нею банківський рахунок відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду у справі № 200/4472/20-а відповідач повторно розглянув питання поновлення позивачу виплати пенсії з 07.10.2009, за наслідком чого прийняв рішення від 04.01.2021 про відмову у поновленні виплати пенсії. Підставою відмови відповідач визначив: 1) відсутність повноважень на поновлення позивачу пенсії та зазначив, що постановою управління Пенсійного фонду України № 9-1 від 12.05.2015 Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників на відповідача покладено виконання обов`язків Управління ПФУ у Ворошиловському районі м. Донецька, де перебувала на обліку позивача, в частині обслуговування страхувальників; 2) ненадання позивачем довідки про місце проживання позивача на території України, 3) відсутність інформації про позивача в базі отримувачів пенсії.

Не погодившись з рішенням від 04.01.2021 року позивач знову звернувся до Донецького окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року позов задоволено частково, вирішено:

Скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.01.2021 про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 з компенсацією втрати частини доходів.

14.07.2021 року позивач, через свого представника, звернулась до Покровського ОПФУ Донецької області із листом з вимогою про добровільне виконання Рішення від 11.05.2021 року по справі №200/3688/21.

Рішенням відповідача від 09.08.2021 року №11 перераховано пенсію та зазначено, що сума щомісячних пенсійних виплат позивача змінюється поступово за період з 07.10.2009 по 09.08.2021 року, з суми 544,00 гривень на 07.10.2009 до сумі 2900,00 на момент розрахунку, а саме на 09.08.2021.

Листом відповідача від 17.09.2021 року №13175- 12297/М-15/8-0500/21 позивачу було направлено рішення № 11 від 10.09.2021 року про перерахунки пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням відповідача від 10.09.2021 року № 11 перераховано пенсію позивачу за період з 07.10.2009 року відповідно до якого відповідач нарахував суму пенсії в розмірі 46,00 грн. у період з 07.10.2009 року по 01.01.2020 року, 546,00 грн. у період з 01.04.2020 року та довічно.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Позивач не погодившись із вищезазначеними діями звернулась до Донецького окружного адміністративного суду за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушене право позивача має бути відновленим.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні - в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Згідно із частиною першою статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із абзацами першим другим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Відтак, з моменту поновлення виплати пенсії на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №200/3688/21 - 07.10.2009, позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України № 1058-IV, будь-яких обмежень її прав, як пенсіонера, якій призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків, а тому, посилання відповідача на відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачу є безпідставними.

З системного аналізу норм права можна дійти висновку, що перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

На підставі наведеного доцільним є висновок, що відповідачем допущені протиправні діяння щодо невиплати позивачці пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі Сук проти України від 10.03.2011, поняття майно в першій частині статті 1 Протоколу першого має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися майновими правами і, відповідно, майном у розумінні цього положення. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Відтак, право на пенсію включається в поняття майно в розумінні статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . А тому, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат, в даному випадку збільшення розміру мінімальної пенсії за віком, у разі збільшення розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в рамках національної системи соціального забезпечення, та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Відтак, позивач отримала право на поновлення пенсії за віком, і відповідач зобов`язаний це право реалізовувати шляхом проведення послідуючих перерахунків, незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду.

Разом з тим, пенсія повинна бути нарахована та виплачена в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, заявлена позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення від 10.09.2021 року №11 року про перерахунок пенсії, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та необхідності відновлення порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року - 10.09.2021 року, з урахуванням автоматичних перерахунків, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року № 200/1651/22 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 травня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць