Справа № 260/2083/23
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 квітня 2023 рокум. Ужгород№ 260/2083/23

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Калинич Я.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника адвоката Прояву Ірину Василівну, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) у якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.12.2013 року по 04.11.2015 рік без врахування базового місяця січня 2008 року. 2. Зобов`язати В/Ч НОМЕР_2 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2013 року по 04.11.2015 рік з врахування базового місяця січня 2008 року.

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року позов було залишено без руху для усунення недоліків, а саме додати до позову заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом (вказати інші причини пропуску строку) та докази поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали суду від 03.04.2023 року, представник позивача подала заяву про поновлення строків звернення до суду, в якій зазначила, що позивач про нараховані та виплачені суми індексації грошового забезпечення дізнався з листа відповідача від 16.01.2023 року; вважає, що підстави пропуску строку звернення до суду є поважними.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, зазначаю наступне.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладені в постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, згідно яких для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів; позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду; в той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Позивач вказує, що дізнався про порушення своїх прав щодо виплати індексації грошового забезпечення у в січні 2023 року з листа відповідача.

В розділі «I. Загальні положення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, зазначено:

8. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України)».

Як свідчить судова практика, індексація відноситься до щомісячного виду грошового забезпечення; грошове забезпечення є аналогом заробітної плати і права працівників щодо заробітної плати розповсюджуються на осіб, які отримують грошове забезпечення.

Статтею 30 Розділу IV «Права працівника на оплату праці та її захист» Закону України «Про оплату праці» встановлені обов`язок роботодавця при кожній виплаті заробітної плати повідомити працівника про такі дані (загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати), що належать до періоду, за який провадиться оплата праці, і, відповідно, право працівника знати такі дані.

Слід зауважити, що позивач 04.11.2015 року був виключений зі списків НОМЕР_1 прикордонного загону, де отримуючи щомісячно грошове забезпечення, в день його отримання міг знати, чи виплачується воно в належному розмірі і чи правильно воно нараховується, та в разі існування сумнівів щодо правильності його розміру звернутися вчасно за отриманням інформації щодо цього.

Щодо повідомлення позивача про нараховані та виплачені йому суми в день звільнення, військовослужбовцям при виключенні зі списків особового складу частини видається на руки грошовий атестат, в якому зазначаються суму нарахованого по день виключення зі списків особового складу грошового забезпечення, які підлягають виплаті.

Крім того, позивач не був позбавлений права звернутись до відповідача із заявою про надання йому інформації про суми грошового забезпечення, які йому нараховувалися та виплачувалися.

Однак, той факт, що позивач через представника звернувся до НОМЕР_1 прикордонного загону та отримав інформацію не змінює часу, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав. Зазначена дата свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а є лише штучною пролангацією строків звернення до суду.

Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-ІХ), який набув чинності 19.07.2022, внесено зміни, зокрема, до ст.233 Кодексу законів про працю України.

Щодо ч. 2 ст. 233 КЗпП України, відповідно до якої із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Вказана норма стосується випадків невиплати працівнику при звільненні нарахованих сум, а не правильності щомісячного нарахування заробітної плати (грошового забезпечення) до звільнення.

Відтак, отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була (могла) дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру грошового забезпечення, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Суд вважає, що у зв`язку з тим, що позивач мав законне сподівання про те, що строк звернення до суду на даний предмет спору не розповсюджувався до 19.07.2022, то крайній строк на звернення з таким є 19.10.2022 року.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 30 березня 2023 року, тобто більше ніж через 7 років після звільнення та більше ніж через 7 місяців після внесення змін до ст.233 Кодексу законів про працю України.

Позивачем у заяві про поновлення строку не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Таким чином, враховуючи, що позивачем пропущений строк звернення до суду, в заяві не зазначені підстави пропуску звернення до суду, які можуть бути визнані судом поважними, відповідно до пункту 9 ч.4 ст. 169, ч. 2 ст. 123 КАС України позовну заяву належить повернути позивачу.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Калинич Я.М. у відпустці з 14 квітня 2023 року по 25 квітня 2023 року (включно), ухвалу постановлено 28 квітня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Я. М. Калинич