Справа № 420/2641/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2641/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів: від 04.08.2022 за № UA500500/2022/200169/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200170/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200171/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200172/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200173/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200177/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200178/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200179/2.

Позивач вважає, що оскаржувані рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості є протиправними, оскільки були прийняті з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності та визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання. В ході здійснення митного контролю та митного оформлення декларантом позивача було подано достатньо інформації та документів для підтвердження митної вартості товару за першим методом - ціною договору, так як товар придбавався за прямим контрактом, подані з митною декларацією документи містять дані щодо вартості товару, не містять розбіжностей та повністю відображають всі складові митної вартості товару. Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність обґрунтованих сумнів пов`язаних із тим, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів не можливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Зазначених вимог чинного законодавства України відповідачем не дотримано. Окрім того, контролюючим органом не дотримано встановленого порядку визначення митної вартості товару, передбаченого статтею 57 Митним кодексом України.

Ухвалою від 13.02.2023 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у письмовому провадженні, без виклику представників сторін.

01.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Митниця вказує, що митна вартість товару позивачем в митній декларації була заявлена за основним методом за ціною договору. Під час здійснення контролю митної вартості за митними деклараціями №UA500500/2022/025700 від 03.08.2022, №UA500500/2022/025701 від 03.08.2022, №UA500500/2022/025699 від 03.08.2022, №UA500500/2022/025703 від 03.08.2022, №UA500500/2022/025702 від 03.08.2022, №UA500500/2022/027883 від 17.08.2022, №UA500500/2022/027884 від 17.08.2022, №UA500500/2022/027885 від 17.08.2022 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів від 04.08.2022 за № UA500500/2022/200169/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200170/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200171/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200172/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200173/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200177/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200178/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200179/2. Пунктом 6 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, передбачено, що при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх витрат (складових митної вартості), зазначених у частині десятій статті 58 Кодексу; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на страхування цих товарів.

Одеська митниця зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару покладається на позивача. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

06.03.2023 надійшло клопотання, у якому представник відповідача просить розглянути справу за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування свого клопотання зазначає, що справа не відноситься до справ з незначною складністю. має виняткове значення. оскільки у випадку задоволення позовних вимог з Державного бюджету підлягають поверненню митні платежі в розмірі 645343 грн.

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з такого. Відповідно до положень статті 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. За приписами частини третьої статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту;категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас відповідно до частини другої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, якою передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Аналогічні норми містить також частина четверта статті 12 КАС України.

Як вбачається з позовної заяви предметом розглядом даної справи є визнання протиправними та скасування рішень митниці про коригування митної вартості товарів, які імпортовані позивачем. Дані позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, вимог про стягнення або повернення з бюджету будь-яких митних платежів позивач не пред`являє. Доказів того, що обставини даної справи є складними, потребують додаткових пояснень чи спеціальних знать, тому вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин, немає.

Статтею 166 КАС України встановлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З наведеного убачається, що процесуальним законодавством надане право сторонам подавати свої аргументи, пояснення і заперечення незалежно від форми судочинства та виду провадження (письмове чи судове засідання з викликом сторін). Крім того, Кодексом адміністративного судочинства встановлений порядок, форма і строки надання сторонами доказів, пояснень та інших аргументів. Отже, при вирішенні даного спору судом будуть досліджені усі надані сторонами письмові та електронні докази, повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи незалежно від виду провадження (спрощене чи загальне провадження).

Таким чином, станом на день постановлення даної ухвали, суд не убачає підстав та необхідності призначати дану справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, тому клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження суд залишає без задоволення.

14.03.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у відзиві відповідач посилається на те, що декларант повинен обґрунтовувати числове значення митної вартості, не зважаючи на те, що декларант в повному обсязі виконав вимоги відповідача, надав документи та вірно здійснив розрахунок. Зворотне відповідачем не доведено, всі доводи базуються на припущеннях, а відмова носить формальний характер та не стосується обрахунку числових значень.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

29 квітня 2022 року між Підприємством з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ», Україна (Покупець) та Компанією «SAFE AGRITRADE PVT LTD», Індія (Продавець) був укладений контракт № SA/IO/04/22, відповідно до якого останній зобов`язується продати, а покупець сплатити та прийняти рис, сорт та номенклатура якого зазначаються в додатках до цього контракту (п. 1.1.). Виробником та вантажовідправником товару є продавець. Ціни на товар встановлюються відповдно до умов поставки та включають вартість пакування, маркування та морської доставки (п.1.4 контракту), умови поставки товару CIF Одеса або FOB (порт відвантаження) зазначаються в додатках до контракту та інвойсах на кожну партію.

12.05.2022 відповідно до п. 1.1 контракту сторонами був підписаний Додаток № 2 до контракту від 29.04.2022 № SA/О/04/22 на відвантаження «індійського довгозернового пропареного рису, 10% битих зерен, врожаю 2021 року», країна походження Індія, на умовах поставки CIF Константа, Румунія. Загальна кількість товару, що поставляється, за додатком № 2 від 12.05.2022 складає 216,0 метричних тон. Вартість 1 метричної тони (вага нетто) пропареного рису складає 596,0 доларів США на умовах поставки CIF Константа, Румунія, загальною вартістю 128 736,00 доларів США.

12.05.2022 продавцем виставлена позивачу рахунок-проформа (Proforma invoice) No PI/SAIO02/2223 на товар «рис довгозерновий пропарений, 10% битих зерен» з характеристиками, в кількості та за вартістю, обумовленими в Додатку № 2 від 12.05.2022 до контракту від 29.04.2022 № SA/О/04/22. Вантаж поставлявся у 8 (восьми) контейнерах в кожному 1080 п/п мішків по 25кг кожний, загальною кількістю 8640 п/п мішків, загальною вагою 216 тон, вартістю 596 дол. США за тону, загальною вартістю 128 736,00 дол. США.

Платіжними дорученнями від 27.05.22 № 97, від 29.06.22 № 168, від 30.06.22 № 169, вiд 01.07.22 № 174, вiд 04.07.22 № 178 та від 04.07.22 № 238 позивачем на рахунок продавця була здійснена передоплата.

Товар прибув у порт Константа, Румунія, за єдиним коносаментом (Bill of Lading) №o 1KT571283 від 04.07.22 у 8 (восьми) контейнерах №№: MRKU8989659, MRKU9853482, HASU1014448, TCLU2361192, MRKU8924895, TCKU2052792, SUDU7606323, MRKU9885303. Та за єдиним інвойсом від 01.06.2022 № SAEX/2223/157.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано 5 електронних митних декларацій (МД) №UA500500/2022/025700 від 03.08.2022, №UA500500/2022/025701 від 03.08.2022, №UA500500/2022/025699 від 03.08.2022, №UA500500/2022/025703 від 03.08.2022, №UA500500/2022/025702 від 03.08.2022.

Під час декларування вказаних товарів у порядку, встановленому Митним кодексом України, позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно, а саме в сумі 596 дол. США за тону товару. Митна вартість визначалась за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до ст. 57, 58 Митного кодексу України.

На підтвердження митної вартості товару та для митного оформлення позивач надав відповідачу пакет документів, а саме: зовнішньоекономічні договори (контракти) з додатками; загальні інвойси; інвойси на контейнери; рахунки проформи на попередні оплати; банківські платіжні документи; загальні страхові поліси; документи (довідки), що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (коносаменти, довідки про вартість перевезення); декларації митної вартості.

На запит митниці декларантом було додатково подано наступні документи: комерційна пропозиція; калькуляція; цінова експертиза; митна декларація країни відправлення.

Незважаючи на факт надання всіх можливих наявних документів та додатково запитуємих, Одеською митницею виданi рiшення про коригування митної вартості товару: № UAS00500/2022/200169/2 від 04.08.2022 до ЕМД № UA500500/2022/025700: № UAS00500/2022/200170/2 від 05.08.2022 до ЕМД № UA500500/2022/025701; № UAS00500/2022/200171/2 від 05.08.2022 до ЕМД № UA500500/2022/025702; № UAS00500/2022/200172/2 від 06.08.2022 до ЕМД № UA500500/2022/025699; № UAS00500/2022/200173/2 від 06.08.2022 до ЕМД № UA500500/2022/025703.

У всіх рішеннях заявлена декларантом митна вартість скоригована відповідачем за резервним методом. Митна вартість визначена на підставі бази даних АСМО «Інспектор» та ЄAIC Держмитслужби України на рівні 1,028 дол. США/КГ (МД від 20.01.2022 №UAS00500/2022/001899), що більше ніж заявлено декларантом - 0,713 дол. США/кг.

Після винесення рішень про визначення митної вартості товар заявлений та випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання за ст. 55 МК України для подальшого підтвердження заявленої декларантом митної вартості за наступними ЕМД типу «IM 40 ДЕ»: № UA500500/2022/026074 вiд 05.08.2022: № UA500500/2022/026219 від 06.08.2022; № UA500500/2022/026220 вiд 06.08.2022; № UA500500/2022/026280 від 06.08.2022; № UA500500/2022/026282 від 06.08.2022.

17.08.2022 до відділу митного оформлення № 2 м/п «Одеса-внутрішній» Одеської митниці митним брокером ТОВ «ЕВЕРТРАНС ЛОГІСТІК» за договором від 05.02.2019 № FRW-19/05 були ще 3 (три) ЕМД типу «ІМ40ДЕ» на останні три контейнери на товар «Рис індійський довгозерний, повністю обрушений, пропарений, врожай 2021 року, 10% битих зерен» (далі - товар, рис), який прибув в межах додатку № 2 від 12.05.2022 до контракту від 29.04.2022 № SA/IO/04/22 та інвойсу від 01.06.2022 № SAEX/2223/157. ЕМД прийняті до митного оформлення, їм присвоєні наступні номери: UA500500/2022/027883. UA500500/2022/027884, UA500500/2022/027885.

Митна вартість товару декларантом у всіх випадках визначена за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 596дол.США за тону товару. До електронних митних декларацiй для підтвердження заявленої митної вартості товару митним брокером позивача надані наступні обов`язкові передбачені Митним кодексом України, документи: зовнішньоекономічні договори (контракти) з додатками; загальні інвойси; інвойси на контейнери; рахунки проформи на попередні оплати; банківські платіжні документи; загальні страхові поліси; документи (довідки), що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; декларації митної вартості.

Всі документи, надані під час митного оформлення є автентичними та підтверджують числові значення складових митної вартості. Всі необхідні, передбачені Митним кодексом України (ч. 2 ст. 53, ст. 335), документи, потрібні для числового обрахунку митної вартості, надані під час митного оформлення.

Посадовими особами митного органу за поданими ЕМД були надіслані запити про подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 3) каталоги, специфікації виробника товару; 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову. Листом від 18.08.2022 року позивач надав до митного органу наступні документи: 1) комерційну пропозицію (прайс лист) від 28.04.2022; 2) Калькуляцію (Cost break) від 01.06.2022 до інвойсу № SAEX/2223/157; 3) цінову експертизу ДП «Держзовнішінформ» від 02.08.2022 № 111/71; 4) митну декларацію країни відправлення № 1834203 від 01.06.22.

Одеською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товару: № UA500500/2022/200177/2 від 18.08.2022 до ЕМД № UA500500/2022/027883; № UA500500/2022/200178/2 від 18.08.2022 до ЕМД № UA500500/2022/027884; № UA500500/2022/200179/2 від 18.08.2022 до ЕМД № UA500500/2022/027885.

У всіх рішеннях заявлена декларантом митна вартість скоригована відповідачем за резервним методом. Митна вартість визначена на підставі бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України на рівні 1,02 дол. США/кг (МД від 20.01.2022 №UA500500/2022/001899), що більше ніж заявлено декларантом - 0,71 дол. США/кг.

18.08.2022 товар заявлений та випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання за ст. 55 МК України для подальшого підтвердження заявленої декларантом митної вартості за наступними ЕМД типу «IM 40 ДЕ»: № UA500500/2022/028206, № UA500500/2022/028207, № UA500500/2022/028209.

Рішення про коригшування митної вартості товарів обгрунтовані тим, що відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплатідодається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. також вказано, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте до митного оформлення надано лише довідку про транспортні витрати, в якої відсутнє посилання на товаросупровідні документи та умови поставки товару. Крім того, у банківських платіжних документа наявне посилання на інший контракт ніж надано до митного оформлення, а саме № SA/Ю/04/22 від 29.04.2022.

Також у спірних рішшеннях вказано, що декларантом було надано комерційну пропозицію, в якій зазначена однакова ціна на товар за різними умовами поставки - CIF CONSTANTA та CIF Odessa. Декларантом не подано виписку з бухгалтерської документації, в експортних МД зазначені умови поставки FOB, а в документах наданих до митного оформлення CIF.

Загальна різниця у сплаті митних платежів між митною вартістю визначеною декларантом та митною вартістю визначеною митницею за вказаними ЕМД в загальному розмiрi склала 639 036,38 грн.

Позивач, уважаючи вказані рішення митного органу про коригування митної вартості протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Положеннями частини другої статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно до пункту 24 частини першої статті 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів Україні, укладених у встановленому законом порядку.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

За приписами частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару,

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні, у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Водночас, частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Саме в рамках частини третьої статті 53 МК України отримує свою безпосередню формалізацію система додаткових документів, які можуть запитуватися контролюючим органом (факультативний перелік додаткових документів - у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, визначається частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України). При цьому, витребування додаткових документів має субсидіарний характер. Всі документи, як основні, так і додаткові, повинні оцінюватися системно. Контролюючий орган не може формулювати власну позицію на одному конкретному документі, при цьому безпідставно не враховуючи інші.

Отже, митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Із системного аналізу приписів Розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Згідно з положеннями пункту третього частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Приписами ч.5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому важливо відмітити, що основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності винесення контролюючим органом рішення про коригування митної вартості за другорядним методом (резервним методом) .

За змістом вказаного рішення підставою його прийняття стало ненадання позивачем документів на вимогу митного органу згідно переліку, визначеного частинами 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України на підтвердження заявленої митної вартості. Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту, від декларанта витребовувалися додаткові документи, та оскільки декларант не подавав достатнього обсягу додаткових документів, які б спростували сумніви митниці у достовірності наданої інформації, тому митну вартість товару визначено відповідачем за другорядним методом.

В рішеннях про коригування митної вартості відповідач зазначає, відповідно відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплатідодається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Наведені в спірних рішеннях норми Митного кодексу передбачають, що у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Згідно зовнішньоекономічного договору (п.1.4) ціна товару, що був предметом поставки, вже включає в себе вартість упаковки та маркування, а тому за правилами частини десятої статті 58 Митного кодексу України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості. У наданих декларантом документах відсутні будь-які вказівки на те, що витрати по оплаті упаковки та робіт з пакування не включаються в ціну, а тому така вартість не може бути додана до ціни, що була фактично сплачена за товари.

Згідно зовнішньоекономічного договору ціна імпортованого позивачем товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, позивачем жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за правилами ч.10 ст. 58 МК України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості. Отже, відповідач мав всі необхідні документи, що містили дані про таку складову митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а саме дані про те, що вартість упаковки та робіт з пакування були включені постачальником до ціни товару та додатковому відшкодування з боку позивача не підлягали.

Що стосується ненадання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Вантаж "рис" поставлявся на умовах CIF порт Константа, Румунія, що означає, що продавець виконав поставку, коли товар завантажений на транспортний засіб в порту, а ціна продажу включає в себе вартість товару, фрахт та вартість страхування при перевезенні. отже. транспортні витрати від порту Константа, Румунія, до митного кордону України включаються до митної вартості товару. Щодо довідок про транпортні витрати, які були подані позивачем до кожної декларації, то суд зауважує про те, що норма ч. 2 ст. 53 МК України передбачає надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, але при цьому не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів. Надані декларантом довідки є такими документами, що містять відомості про вартість перевезення товарів.

Ч.1 ст.70 КАС України встановлено таку вимогу до доказів, як належність. У митних процедурах вимоги до доказів законом не врегульовано, тому до процедур митного контролю можуть бути за аналогією застосовані відповідні правила з адміністративного судочинства. Вимога належності доказів означає, що суб`єкт, який вирішує справу по суті, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Посилання відповідача на те, що у банківських платіжних документах наявне посилання на інший контракт, ніж надано до митного оформлення, а саме NSA/ІО/04/22 від 29.04.2022, суд вважає необгрунтованим, оскільки в платіжних документах зазначені реквізити як контракту № SA/ІО/04/22 від 29.04.2022, так і реквізити специфікації та інвойсів.

Що стосується інших порушень, які зазначені в рішеннях митниці про коригування митної вартості товарів. Так, відповідач зазначає, що серед іншого у комерційній пропозиції зазначена однакова ціна на товар за різними умовами поставки - CIF CONSTANTA та CIF Odessa. Разом з тим, це зауваження є несуттєвим, оскільки комерційна пропозиція не є документом, який підтверджує митну вартість, або має обов`язковий характер для сторін контракту.

Так само не впливає на визначення митної вартості оформлення декларації країни відправлення.

Недоліки, на які вказав відповідач у рішеннях про коригування митної вартості, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють позивача права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально. Відповідачем не доведена правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості відповідно. Витребування документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, та повинно бути конкретизованим вказівкою на документи в загальному переліку, які є дійсно необхідними.

Згідно з ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Також суд вважає, що митницею не надано доказів, на підставі яких визначено митну вартість товару в оскаржених рішеннях, не надано доказів в підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що відповідачем не обґрунтовано застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Частиною третьої статті 53 МКУ передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта: наявність розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; наявність ознак підробки документів; відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Відповідач не обгрунтував підстав для витребування додаткових документів, оскільки в наданих при митному оформленні документах не було розбіжностей. Тому вимога протягом 10 календарних днів надати додаткові документи на підтвердження вартості товару: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову, має грунтуватись насамперед на виявлених розбіжностях у наданих до митного оформлення документів, що можуть вплинути на визначення митної вартості, або які ознаки підробки були виявлені, або які відомості відсутні у наданих документах.

Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах. При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів або ж відмови у їх наданні за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом, на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості (Ухвала ВАСУ від 17 квітня 2014 року у справі № 2а/0570/1778/12, касаційне провадження № К/9991/49095/12).

Відповідач не довів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у недостовірності наданої інформації. Відповідач не повідомив декларанта про те, які саме обставини та/або числові показники потребують додаткового підтвердження. Неподання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В спірних рішеннях про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації); не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 04.08.2022 за № UA500500/2022/200169/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200170/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200171/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200172/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200173/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200177/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200178/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200179/2 діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, тому суд визнає його протиправним та скасовує.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 9585,55 грн.

Справа розглянута з урахуванням перебування судді Хом`якової В. В. у відпустці з 27.03.2023 21.04.2023 року

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ».

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів: від 04.08.2022 за № UA500500/2022/200169/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200170/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200171/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200172/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200173/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200177/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200178/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200179/2.

Стягнути з Одеської митниці () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» () 9585 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 55 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова