Справа № 400/9847/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 р. № 400/9847/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ополинського О.В., пр. позивача ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,Миколаїв,54001,

треті особи:Департамент архітектури та містобудування Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,Миколаїв,54001,

про:визнання протиправним та скасування рішення від 22.09.2021 № 937,
ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №937 від 22.09.2021 Про затвердження комплексної схеми розміщення рекламних засобів по Херсонському шосе".

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що спірне рішення в непередбачений спосіб анулює чинні дозволи на розміщення рекламних засобів. Зі змісту рішення неможливо встановити, чи відповідає дозвіл позивача на розміщення рекламного засобу, розміщеного на Херсонському шосе ріг 1-а Інгульська затвердженій схемі. Розміщення другого рекламного засобу по вул. Херсонське шосе, 48 не передбачено схемою розміщення рекламних засобів, затвердженою спірним рішенням. Ні Правилами розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві» №1015, ні Законом України « Про дозвільну систему» не передбачено анулювання чинних дозволів у спосіб «затвердження комплексної схеми по розміщенню рекламних засобів». Рішення не підписано Миколаївським міським головою. Рішення прийнято неуповноваженою особою, оскільки підписано заступником міського голови Луковим В.Д., але на сайті ММР відсутні будь-які розпорядження щодо покладення на ОСОБА_3 повноважень міського голови . Додаток до рішення взагалі ніким не підписаний. Також позивач зазначає, що неможливо виконати спірне рішення у строки, які в ньому зазначені - місячний строк. У позивача є лише 22 календарні дня для його виконання, оскільки рішення від 22.09.2021 опубліковано лише 30.09.2021. В такі стислі строки неможливо його виконати.

Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки рішення №937 від 22.09.2021прийнято відповідно до повноважень передбачених Законом України « Про місцеве самоврядування», вимог Закону України « Про благоустрій населених пунктів», ЗУ «Про рекламу», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затвердженої постановою КМУ №2067 від 29.12.2003. Листом №409/12.01-20 від 23.04.2020 робочий орган при розгляді звернення позивача надав згоду на продовження терміну дії дозволів до моменту затвердження комплексних схем розміщення рекламних засобів у м. Миколаєві. Спірне рішення є не нормативно-правовим актом, адже направлено на чітко визначених суб`єктів з метою розв`язання конкретної ситуації. В рішенні зазначено строки його виконання. Позивач звертався до Департаменту архітектури та містобудування ММР і отримав роз`яснення щодо подальших дій, строків виконання спірного рішення. Також запропоновано розглянути інформацію про альтернативні місця розміщення рекламних засобів. Рішення, яке оскаржується позивачем, підписано ОСОБА_3 , на підставі наказу № 219 від 21.09.2021 «Про відпустки», яким на нього покладено обов`язки міського голови 22.09.2021.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача надала суду пояснення аналогічні правовій позиції відповідача та просила суд відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що Рішення 937 було прийняте в такий спосіб та містило такі строки і вимоги, що його неможливо виконати "суб`єктам господарювання, які мають діючі Дозволи на місцях, які не передбачені Схемою ".

Відповідач так й не надав власних пояснень та заперечень стосовно виконання вимог п. 6.2. Правил №1015 та не зазначив, чому додаток до спірного рішення ніким не підписаний.

Позивач надав суду заяву про зміну підстав позову, в яких зазначив, що спірне рішення є регуляторним актом в розумінні ст.1 Закону України « Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», який прийнятий в порушення ст.ст.9,12,13,35,36 вимог цього Закону.

Відповідач та 3-я особа надали суду заперечення, в яких зазначили, що спірне рішення прийнято відповідно до вимог Закону України « Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Ухвалою суду від 25.10.2021 відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 05.01.2022 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 25.01.2022 суд прийняв заяву про зміну підстав позову та розглядає справу з урахуванням змінених позовних вимог.

Ухвалою від 11.04.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Заслухав пояснення представника позивача, дослідив докази, суд дійшов висновку:

ФОП ОСОБА_2 має дозвіл на розташування рекламної конструкції за адресою Херсонське шосе ріг вулиці 1 Інгульської на рекламний щит 3х6 м, двосторонній на власних опорах до 27.04.2025 та дозвіл на розташування рекламної конструкції за адресою Херсонське шосе, 48 на рекламний щит 3х6 м, двосторонній на власних опорах, та відповідно володіє розташованими за зазначеними адресами рекламними конструкціями подовжений до 23.03.2025.

22.09.2021 Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради прийняте рішення №937 Про затвердження комплексної схеми розміщення рекламних засобів по Херсонському шосе наступного змісту:

З метою покращення естетичного вигляду вулиць магістрального значення, впорядкування об`єктів зовнішньої реклами, розміщених по Херсонському шосе, та благоустрою міста, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами», Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради від 16.05.2013 № 28/10, Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві, затверджених рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.10.2011 № 1015, Містобудівних вимог по розміщенню рекламних засобів у м. Миколаєві, затверджених рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.06.2015 № 496, керуючись ст. 16 Закону України «Про рекламу», ст. 10, 21, 22 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», пп. 13п. «а» ст. 30, пп. 7п. «а» та пп. 5 п. «б», ст. 31, ч. 6 ст. 59Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконком міської ради вирішив: затвердити комплексну схему розміщення рекламних засобів по Херсонському шосе. Розміщення рекламних засобів по Херсонському шосе здійснюється відповідно до вимог Схеми 1. Видача рішень про встановлення пріоритетів, дозволів на розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві (продовження, переоформлення) на місця, які не передбачені Схемою 1, забороняється.

Розміщення рекламних засобів по Херсонському шосе, продовження Дозволів повинно здійснюватися з дотриманням Державних будівельних норм, стандартів України та вимог уніфікації згідно зі Схемою 1 за типом конструкцій, розмірами, висотою від поверхні землі.

Суб`єктам господарювання, які мають діючі Дозволи на місцях, які не передбачені

Схемою 1, у місячний термін після прийняття нього рішення: звернутися до департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради - робочого органу розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві (далі -робочий орган) для узгодження місць розташування рекламних засобів у відповідності до затвердженої Схеми 1;

перенести рекламні засоби самостійно, власними силами та за власний рахунок на

місця, погоджені з Робочим органом, відповідно до затвердженої Схеми 1;

звернутися до робочого органу для внесення відповідних змін до діючих Дозволів,

Робочому органу: вжити відповідних заходів в межах наданих повноважень, відповідно до Порядку демонтажу рекламних засобів в м. Миколаєві, затвердженого рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.10.2020 № 464 (в редакції, затвердженій рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.10.2020 № 981), стосовно демонтажу рекламних засобів, розміщення яких не відповідає Схемі 1.

Не допускати погодження, надання (продовження) Дозволів та пріоритетів на розміщення рекламних засобів, які не відповідають вимогам Схеми 1.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до підпункту 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо організації благоустрою населених пунктів.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 1 Закону України від 06.09.2005 № 2807-ІV «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-ІV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до статті 3 Закону № 2807-ІV система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, управління у сфері благоустрою населених пунктів; визначення суб`єктів та об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів; організацію благоустрою населених пунктів; стандартизацію і нормування у сфері благоустрою населених пунктів.

Пунктом 4 частини першої статті 21 Закону № 2807-ІV встановлено, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону № 2807-ІV комплексним благоустроєм вважається проведення на визначеній території населеного пункту (мікрорайон, квартал, парк, бульвар, вулиця, провулок, узвіз тощо) комплексу робіт з улаштування (відновлення) покриття доріг і тротуарів, обладнання пристроями для безпеки руху, озеленення, забезпечення зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами, встановлення малих архітектурних форм, здійснення інших заходів, спрямованих на поліпшення інженерно-технічного і санітарного стану території, покращання її естетичного вигляду.

Отже, Законом України "Про благоустрій населених пунктів" прямо визначено, що зовнішня реклама є елементом благоустрою, а до повноважень виконавчих органів належить організація благоустрою.

Відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами врегульовано Законом України «Про рекламу».

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про рекламу» законодавство України про рекламу складається з цього Закону та інших нормативних актів, які регулюють відносини у сфері реклами.

Згідно із статтею 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Розміщення зовнішньої реклами у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюється відповідно до цього Закону на підставі зазначених дозволів, які оформляються за участю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами, або їх власників та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, на територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб) з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів місцевого середовища та з додержанням правил благоустрою територій населених пунктів.

Пунктом 45 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних та міських рад та інші органи відповідно до законодавства.

Позивач обґрунтовує протиправність спірного рішення, що наслідком його прийняття є анулювання його дозволів на розміщення рекламних засобів, що не передбачено чинним законодавством.

Але цим рішенням дозвіл на розміщення рекламного засобу не анулювали, а визначили, що рекламний засіб необхідно перенести на інше місце.

Пунктом 6.2 рішення виконкому Миколаївської міської ради №1015 віл 04.10.2011 «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві» передбачено, що у разі зміни містобудівної ситуації, проведення реконструкції, ремонту, будівництва на місці розташування рекламної конструкції, які зумовлюють необхідність зміни її місця розташування, Робочий орган у семиденний строк письмово повідомляє про це розповсюджувача зовнішньої реклами. У десятиденний строк з початку зміни містобудівної ситуації, реконструкції, ремонту, будівництва Робочий орган надає розповсюджувачу зовнішньої реклами інформацію про інше рівноцінне місце.

У разі досягнення згоди щодо нового місця розташування рекламної конструкції вносяться зміни у дозвіл. Плата за надання Робочим органом послуг, пов`язаних із зміною місця розташування рекламної конструкції, не справляється.

Позивач зазначає, що прийняття спірного рішення це зміна містобудівної ситуації та відповідач повинен був виконати вимоги п.6.2 Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві №1015.

Але суд зазначає, що спірним рішенням відповідач визначив інший порядок узгодження нового місця розміщення рекламного засобі між Суб`єктам господарювання, які мають діючі Дозволи на місцях, які не передбачені Схемою 1 та робочим органом, тому невиконання п.6.2 Правил №1015 робочим органом, який є третьою особою у справі , не може стати підставою для визнання спірного рішення протиправним.

Наявність цієї норми передбачає, що у разі зміни містобудівної ситуації можливо перенесення рекламного засобу.

Тому, позивач фактично погодився, що в разі зміни містобудівної ситуації можливо перенесення рекламного засобу на інше місце та прийняття спірного рішення не призвело до анулювання діючих дозволів на розміщення рекламних конструкцій.

Аналіз статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» дає підстави для висновку про те, що регуляторний акт - це:

-прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

-прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

До кваліфікуючих ознак регуляторного акту можна віднести й закріплену нормами Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» спеціальну процедуру його підготовки, розроблення, розгляду, прийняття і офіційного оприлюднення, яка включає стадії, зокрема, підготовки аналізу регуляторного впливу такого акту і оприлюднення проекту останнього з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань (статті 8, 9 цього Закону).

Відтак, у статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначення поняття регуляторного акту, останній має свої власні, специфічні й притаманні лише йому ознаки, зокрема, такий акт або його окремі положення спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання шляхом встановлення, зміни чи скасування норм права саме у цих правовідносинах.

Таким чином ознаками регуляторного акту є те, що він встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб та спрямований на правове регулювання господарських відносин.

Водночас, однією з визначальних ознак регуляторного акту є те, що цей акт зумовлює регуляторний вплив на урегульовані ним правовідносини.

Спірне рішення не встановлює, не змінює та не скасовує норми права, а прийнято на запровадження вже існуючих, прийнятих органами державної влади, стандартів, правил та норм.

Оскаржуване рішення прийнято з метою впорядкування розміщення об`єктів зовнішньої реклами, затвердження схеми їх розташування, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами», Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради від 16.05.2013 № 28/10, Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві, затверджених рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.10.2011 № 1015, Містобудівних вимог по розміщенню рекламних засобів у м. Миколаєві, затверджених рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.06.2015 № 496.

Навіть у разі неприйняття рішення про затвердження комплексної схеми розміщення рекламних засобів дозволи на їх розміщення будуть видаватись на підставі постанови КМУ від 29.12.2003 № 2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами», Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві, затверджених рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.10.2011 № 1015, Закону України « Про дозвільну систему», як вони видавались до прийняття спірного рішення.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради не було встановлено нових норм права щодо розміщення рекламоносіїв, а лише затверджена схема їх розміщення, яка не була раніше встановлена органами місцевого самоврядування.

Оскільки суд вважає , що спірне рішення не є регуляторним актом, тому відсутня необхідність дотримання процедури, встановленої нормами Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Але відповідач надав суду докази, що ним було при прийнятті спірного рішення частково дотримано норми Закону «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Посилання позивача на те, що рішення підписано неуповноваженою особою спростовується матеріалами справи, оскільки наказом № 219 від 21.09.2021 «Про відпустки», на ОСОБА_3 покладено обов`язки міського голови 22.09.2021.

Згідно з ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Спірне рішення підписано особою, яка виконувала обов`язки голови 22.09.2021. Про обов`язковість підписання міським головою додатків до рішенні ні Закон України «Про місцеве самоврядування», ні Регламент Миколаївської міської ради таких застережень не містить.

Також позивач зазначає, як підставу визнання протиправності спірного рішення те, що ним передбачено стислі строки його виконання, які неможливо виконати.

В судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що ця підстава сьогодні вже не є актуальною.

Так, з моменту прийняття спірного рішення пройшло більше 1,5 року та позивачем не надано суду будь-яких доказів, які ним вживались заходи по виконанню цього рішення та яких негативних наслідків він зазнав, в зв`язку з неможливістю виконати це рішення у стислі строки.

Тому, неможливість виконання рішення в певні строки не може привести до визнання його протиправним.

Відповідач надав суду лист від 16.04.2023 Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради, в якому зазначено, що робочим органом на підставі рішення №981 від 15.10.2020 про демонтаж рекламних засобів в Миколаєві не вживались заходи стосовно демонтажу рекламних засобів позивача, розміщених по вул. Херсонське шосе. Але водночас повідомив, що станом на сьогодні вказані рекламні засоби, із наявними діючими дозволами на розміщення зовнішньої реклами фактично відсутні на місці розміщення.

Розпорядженням Миколаївської обласної військової адміністрації №97-р від 18.03.2022 «Про організацію передачі Збройним силам України матеріально-технічних ресурсів» зобов`язано Миколаївського міського голову з метою забезпечення сталого функціонування економіки в умовах особливого періоду вжити заходи щодо демонтажу металоконструкцій зовнішньої реклами.

Міський голова 21.03.2022 прийняв рішення №258 «Про демонтаж металоконструкцій зовнішньої реклами та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в місті Миколаєві» з метою забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні, в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку з введенням воєнного стану, введено тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022, воєнний стан продовжено до 25.04.2022.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України №2212 від 21.04.2022, воєнний стан продовжено з 25.04.2022 року на 30 діб.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

В судовому засіданні представник позивача суду зазначив, що не має значення демонтовані чи ні рекламні засоби, оскільки дозволом обумовлено його право на місце розміщення рекламного засобу та він до 2025 строк дії дозволів може знов встановити рекламний засіб.

Але стосовно цього суд зазначає, що на сьогоднішній день рекламні засоби демонтовані на підставі розпорядження військової адміністрації з метою оборони міста, в зв`язку з військовою агресією, тому поки триває воєнний стан в Україні позивач не може встановити рекламні засоби.

Позивач не зазначив суду, яким чином на сьогоднішній день порушені його права спірним рішенням та яким чином вони відновляться в разі задоволення позову.

За змістом статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Основного Закону України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист (п. 4.1 мотивувальної частини вказаного Рішення).

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Позивач не зазначив суду, чим порушені його права на сьогоднішній день, не довів суду належними та допустимими доказами протиправність спірного рішення, тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач, всупереч ст.77 КАС України не довів суду, що спірне рішення прийнято всупереч вимог чинного законодавства та порушує його права, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 04056612) про визнання протиправним та скасування рішення від 22.09.2021 № 937 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко

Рішення складено в повному обсязі

та підписано суддею 01.05.2023