Справа № 420/18163/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/18163/21
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Домусчі С.Д., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

-визнати протиправними дії щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 06.10.2016 по 28.02.2018 включно;

-зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 06.10.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, в сумі 56 173,14 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (далі Порядку №44) з урахуванням раніше виплачених сум;

-визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.06.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3916,63 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі-Порядку №1078);

-зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3916,63 грн. за період з 01.03.2018 по 26.06.2019 включно в сумі 62 143,14 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

Окрім того, позивач просив, відповідно до статті 282 КАС України, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час проходження військової служби йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 06.10.2016 по 28.02.2018, позивач, покликаючись на абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, вважає, що базовим місяцем, при її розрахунку, повинен бути січень 2008 року, оскільки на законодавчому рівні, посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 підвищення не відбувалося.

При цьому, посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, позивач наголошував на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку військової частини, щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними.

Вимоги стосовно періоду з 01.03.2018 до 26.06.2019 ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в цьому місяці.

За таких обставин, в силу абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідач був зобов`язаний з 1 березня 2018 року виплачувати фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 3916,63 грн. щомісяця, як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 06.10.2016 по 28.02.2018.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 06.10.2016 по 28.02.2018, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 06.10.2016 по 28.02.2018, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Водночас, на думку суду, вимога позивача про обов`язок ВЧ НОМЕР_1 здійснити виплату індексації грошового забезпечення у певному розмірі задоволенню не підлягає, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу.

Суд також відмовив в задоволенні позовних вимог стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 26.06.2019 у фіксованому розмірі та стягнення її у загальному розмірі 62 143,14 грн., мотивуючи відсутністю нарахування індексації за лютий 2018 року (місяць в якому відбулося підвищення доходу) із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.

За таких обставин, на думку суду, відсутня можливість встановити чи перевищує розмір підвищення грошового доходу станом на березень 2018 року суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позову, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Не погоджуючись з відмовою у задоволенні вимог про виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі за період з 01.03.2018 по 17.07.2019, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції невірно визначив характер спірних правовідносин.

На думку скаржника суд першої інстанції помилково не застосував абзаци 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, оскільки для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), суд мав встановити, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

Скаржник вважає, що відповідач зобов`язаний був з березня 2018 року виплачувати фіксовану суму індексацію грошового забезпечення, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.

Також скаржник просив врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 28.09.2022 року у справі 400/1119/21 та від 23.03.2023 по справі №400/3826/21, щодо підстав виплати та розміру, так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористався.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 у період з 06.10.2016 по 26.06.2019 проходив військову службу у лавах Збройних Сил України, а саме у ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2019 № 120 капітан-лейтенант ОСОБА_1 , виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений до нового місця служби.

Вважаючи, що індексація грошового забезпечення за період служби у ВЧ НОМЕР_1 виплачена не в повному обсязі, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі №420/1032/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення та зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з дати прийняття на військову службу по 28.02.2018.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №420/1032/20 ВЧ НОМЕР_1 нарахувала та виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 06.10.2016 по 28.02.2018 у загальній сумі 4205,96 грн.

Розрахунок індексації грошового забезпечення відповідач здійснив із застосуванням базового місяця - січень 2016 року.

Згідно довідки про додаткові види грошового забезпечення позивача, ОСОБА_1 нарахована та виплачена за період грудень 2018 червень 2019 індексація грошового забезпечення у сумі 734,12 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Так, спірні питання, які викладені в апеляції можна розділити на дві частини, перше питання, стосується виплати індексації грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018, а друга за період з 01.03.2018 по 17.07.2019.

При цьому, спірним питанням виплати індексації грошового забезпечення за період з 24.10.2017 по 28.02.2018 є встановлення місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Позивач вважає, що це є січень 2008, а ВЧ НОМЕР_2 вважає, що таким місяцем є січень 2016 року.

Оскільки позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції частково задовольнив, відмовивши лише в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату індексації грошового забезпечення у певному розмірі, а скаржник у цій частині судове рішення не оскаржував, колегія суддів не входить в обговорення та оцінку судового рішення у зазначеній частині.

Рішення суду оскаржено ОСОБА_1 лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог що стосуються нездійснення ВЧ НОМЕР_1 нарахування та виплати так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення, порядок визначення якої встановлений абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Разом з цим, колегія суддів встановила, що під час звернення до суду за захистом порушених прав щодо отримання індексації грошового забезпечення у рамках справи №420/1032/20 ОСОБА_1 заявляв вимоги про визнання протиправними дії щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 06.10.2016 по 26.06.2019 та стягнення стягнути індексації грошового забезпечення за період з 06.10.2016 по 26.06.2019 в сумі 119 399,28 грн.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги за період з 01.03.2018 по 26.06.2019 ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно до пункту 5 Порядку №1078, сума належної індексації розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Також позивач наводить власні розрахунки щодо розміру так званої «фіксованої» індексації за період, яка за його розрахунками становить 3712,23 грн. та яка має бути йому виплачена починаючи з березня 2018 року до моменту звільнення 26.06.2019 у загальному розмірі 58 915,34 грн.

За результатами розгляду цього спору рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з дати прийняття його на військову службу до ВЧ НОМЕР_1 і по 28.02.2018 року та зобов`язав нарахувати та виплатити вказану індексацію.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду від 07 жовтня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та стягнення індексації грошового забезпечення відмовлено.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що спір, що є предметом розгляду у даній справі є тотожним спору, що був предметом розгляду у рамках справи №420/1032/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 і з цього приводу є судове рішення, що набрало законної сили.

Варто відзначити, що тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову відмінність сум, заявлених ОСОБА_1 до стягнення.

Так, під час розрахунку суми можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, застосовуються розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року та величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року.

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року є результатом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Під час складання позову та здійснення власних розрахунків у справі №420/1032/20 позивач навів власні розрахунки, з яких вбачається що він помилково помножив розмір прожиткового мінімуму (1762,00грн) на величину приросту індексу споживчих цін у лютому 2018 року (241,70%), замість березня, внаслідок чого склалася інша сума, ніж та, що була заявлена позивачем у цій справі, але це, на думку колегії суддів, не означає, що позови не є тотожними.

Так, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Частина 2 даної статті унормовує, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

З аналізу наведених вище правових положень процесуального законодавства випливає, що законодавцем з метою недопущення можливості ухвалення декількох судових рішень у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, встановлено певні правові обмеження у разі виявлення судом тотожних справ, які перебувають/перебували на розгляді у цьому або іншому адміністративному суді.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Таким чином, вищенаведеними нормами встановлений імперативний обов`язок суду закрити провадження у справі у випадку встановлення.

За приписами частини 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку та провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статті 238 цього Кодексу.

Суд першої інстанції на наведені обставини не звернув увагу, у зв`язку з чим помилково розглянув такі вимоги по суті.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 26.06.2019 у фіксованому розмірі та стягнення її у загальному розмірі 62 143,14 грн. та закрити провадження у справі в цій частині, оскільки є рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.04.2020, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи, що позивач не сплачував судовий збір за розгляд даного позову, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 319, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 26.06.2019 у фіксованому розмірі 3916,63 грн. та стягнення її у загальному розмірі 62 143,14 грн. скасувати.

Провадження у справі у вказаній частині позовних вимог закрити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя С. Д. Домусчі

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 02.05.2023.