Справа № 420/24888/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання незаконними та скасування пунктів та підпунктів наказу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання незаконними та скасування підпунктів 1-5 абзацу 3 (стор. 1, 2), пункту 1 резолютивної частини (стор. 3) Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 08.11.2021 року №1039 «Про результати службового розслідування» стосовно командира Військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 , стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2021 року №1039 «Про результати службового розслідування» позивача безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Жодних пояснень від полковника ОСОБА_1 комісія під час проведення службового розслідування не просила надати, також не проводились ніякі опитування позивача з висвітлених в оскаржуваному наказі питань, як це передбачено «Порядком проведення службового розслідування», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608. Але незважаючи на це, командир військової частини НОМЕР_1 з урахуванням абз. 3 п.п. 1-5 наказу №1039 п. 1 наказу наказав: Начальнику управління персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 , за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог абз. 5 ст. 11, ст. 16, абз. 2, 4, 6, 9, 16, 24, 25, 26 ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 21 Закону України «Про державну таємницю», підготувати та направити встановленим порядком клопотання про притягнення командира Військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність». Позивач вважає вказаний наказ в частині притягнення його до дисциплінарного стягнення незаконним, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що всі контраргументи щодо тверджень позивача зазначені та чітко описані у розділах 2-3 акту службового розслідування №1393 н/т, у зв`язку із чим Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 08.11.2021 року №1039 «Про результати службового розслідування» стосовно командира Військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 є правомірним та не підлягає скасуванню. Крім того, враховуючи те, що відповідно до наведених у відзиві на позовну заяву тверджень, позовні вимоги є безпідставними, відповідач заперечує щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку із діями відповідача та завдання моральної шкоди позивачу.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на посаді командира НОМЕР_3 окремого батальйону охорони та обслуговування Військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.09.2021 року №815 робочою групою Військової частини НОМЕР_1 проведено перевірку стану справ та ведення господарської діяльності Військової частини НОМЕР_2 , за результатами якої складений акт перевірки, затверджений 17.09.2021 року інв. № 1371 н/т (Том І, аркуші справи 192-230).

Відповідно до загального висновку в акті перевірки, затвердженому 17.09.2021 року інв. № 1371 н/т за станом забезпеченості та утримання матеріальних засобів, озброєння та військової техніки, ведення обліку матеріальних засобів, стану військового господарства, організації служби військ Військова частина НОМЕР_2 оцінюється «незадовільно» та не готова до виконання завдань за призначенням. Пропозиції: 1) командиру Військової частини НОМЕР_2 проаналізувати виявлені недоліки та до 23 вересня 2021 року скласти план усунення недоліків, виявлених в ході роботи комісії, взяти на особистий контроль їх усунення з щоденним заслуховуванням відповідних службових осіб; виявлені недоліки усунути до 27 жовтня 2021 року та доповісти рапортом на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 . 2) після доповіді командира Військової частини НОМЕР_1 про усунення недоліків, комісії Військової частини НОМЕР_1 перевірити якість їх усунення.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2021 року «Про результати службового розслідування» наказано начальнику персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 , за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог абзацу 4 ст. 11, ст. 16, абзацу 24 ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командира Військової частини НОМЕР_2 , підготувати та направити встановленим порядком клопотання про притягнення полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (Том ІІ, аркуш справи 216).

Військовою частиною НОМЕР_2 здійснено опрацювання виявлених недоліків та складено Акт усунення недоліків, виявлених робочою групою Військової частини НОМЕР_1 під час перевірки стану справ та ведення господарської діяльності Військової частини НОМЕР_2 , затверджений 27.10.2021 року (Том ІІ, аркуші справи 1-6).

При цьому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2021 року №904 призначено службове розслідування стосовно посадових осіб Військової частини НОМЕР_2 (Том ІІ, аркуш справи 154).

Згідно акту службового розслідування комісію запропоновано, зокрема, службове розслідування вважати завершеним. Начальнику управління персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 , за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог абзацу 5 ст. 11, ст. 16, абзаців 2, 4, 6, 9, 16, 24, 25, 26 ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 21 Закону України «Про державну таємницю», підготувати та направити встановленим порядком клопотання про притягнення командира Військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності «попередження про неповну службову відповідність» (Том ІІ, аркуші справи 141-153).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2021 року №1039 наказано начальнику управління персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 , за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог абзацу 5 ст. 11, ст. 16, абзаців 2, 4, 6, 9, 16, 24, 25, 26 ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 21 Закону України «Про державну таємницю», підготувати та направити встановленим порядком клопотання про притягнення командира Військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність» (Том ІІ, аркуші справи 263-264).

Так, в ході службового розслідування було встановлено, що командир Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 : не керував розробленням плану бойової підготовки Військової частини на 2021 рік; не видавав у період з січня 2021 року по червень 2021 року письмові накази по стройовій частині з питань бойової підготовки, по тилу, технічній частині та служби ракетно-артилерійського озброєння, з питань служби військ; не проводив протягом 2021 року не менше ніж двічі на рік огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині; не видавав протягом січня-травня 2021 року накази командира Військової частини НОМЕР_2 «Про виплату грошової компенсації замість харчування»; призначив на посаду в режимно-секретний орган військовослужбовця без наданого встановленим порядком допуску до державної таємниці (наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2020 року №42.

Позивач вважає незаконними підпункти 1-5 абзацу 3 (стор. 1, 2), пункт 1 резолютивної частини (стор. 3) Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 08.11.2021 року №1039 «Про результати службового розслідування» стосовно нього, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове врегулювання дисциплінарної відповідальності військовослужбовців здійснюється на підставі Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями

Згідно із п. 1, 2, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Відповідно до п. 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно п. 84, 85, 86 Дисциплінарного статуту Збройних сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до абз. 5 ст. 11, ст. 16, абз. 2, 4, 6, 9, 16, 24, 25, 26 ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Командир бригади зобов`язаний: підтримувати бригаду у бойовій та мобілізаційній готовності; забезпечувати збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів бригади, їх своєчасне поповнення до визначених норм; своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки та професійної діяльності військовослужбовців, організації заходів з морально-психологічного забезпечення; щомісяця і по закінченні певного періоду навчання і навчального року підбивати підсумки бойової підготовки й стану військової та виконавської дисципліни; затверджувати розкладку продуктів на тиждень, організовувати щоденний контроль за якістю приготування та повнотою видачі їжі для особового складу, не менше ніж один раз на тиждень особисто перевіряти якість приготування їжі; щоденно видавати письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби - з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння; організовувати охорону військової частини (корабля), контроль за несенням вартової та внутрішньої (на кораблі - чергової і вахтової) служб, не менше ніж один раз на тиждень особисто перевіряти стан їх несення; здійснювати планові та раптові перевірки, організовувати щорічне проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, керувати роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки.

Згідно ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Командир (начальник) зобов`язаний: планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами; знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі(у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові); організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження; вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Позивач в позовній заяві зазначає про те, що план бойової підготовки Військової частини НОМЕР_2 у 2021 навчальному році розроблений, але не затверджений начальником штабу заступником командира Військової частини НОМЕР_1 .

Проте, розроблений план бойової підготовки Військової частини НОМЕР_2 на 2021 навчальний рік без наявності в ньому обов`язкових реквізитів, а саме підпису (погодження) не вважається документом, а є лише його проектом.

Крім того, доказів звернення позивача до начальника штабу-заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо затвердження зазначеного плану до суду не надано, що не може свідчити про належне керування позивачем розробкою зазначеного плану.

Щодо не видання у період з січня 2021 року по червень 2021 року письмових наказів по стройовій частині з питань бойової підготовки, по тилу, технічній частині та служби ракетно-артилерійського озброєння, з питань служби військ позивач зазначає, що ним видавалися такі накази своєчасно, а саме: від 02.02.2021 року №1 «Про підсумки стану служби військ за січень 2021 року», від 26.02.2021 року №2 «Про підсумки стану служби військ за лютий 2021 року», від 31.03.2021 року №3 «Про підсумки стану служби військ за березень 2021 року», від 30.04.2021 року №4 «Про підсумки стану служби військ за квітень 2021 року», від 31.05.2021 року №5 «Про підсумки стану служби військ за травень 2021 року», від 30.06.2021 року №6 «Про підсумки стану служби військ за червень 2021 року».

Так, відповідно до п.п. 2.2.4 «Інструкції з діловодства у Збройних Силах України», затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 року №124 у військових частинах (установах) Збройних Сил України видаються: накази командира (керівника) військової частини (установи) з основної діяльності; накази командира (керівника) військової частини (установи) (по особовому складу) відповідно до номенклатури призначення; накази командира (керівника) військової частини (установи) (по стройовій частині); накази командира (керівника) військової частини (установи) (по стройовій частині про склад добового наряду); накази командира (керівника) військової частини (установи) (з адміністративно-господарської діяльності); накази командира (керівника) військової частини (установи) (по тилу); накази командира (керівника) військової частини (установи) (по технічній частині); накази командира військової частини про призначення на бойове чергування (у військових частинах, які здійснюють бойове чергування); розпорядження начальника штабу військової частини (першого заступника (заступника) керівника установи).

При цьому, дослідивши вищевказані накази, суд дійшов висновку про те, що ці накази видані не по стройовій частині та стосуються лише одного питання підсумку стану служби військ, а питання по тилу, технічній частині та служби ракетно-артилерійського озброєння вищезазначеними наказами не розкриті та не врегульовані, тобто позивачем не спростовані порушення в цій частині.

Що стосується не проведення позивачем протягом 2021 року не менше ніж двічі на рік оглядів, планових та раптових перевірок наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частин, позивачем надані до суду накази про призначення внутрішньо-перевірочних комісій та проведення комплексних перевірок, інвентаризацій медичного майна, авто техніки, перевірки виплат різних видів грошового забезпечення, 12 актів перевірки фактичної наявності пально-мастильних матеріалів на складі (підрозділі) Військової частини НОМЕР_2 , при цьому, позивачем взагалі не надано жодного документу (наказів) на підтвердження проведення перевірок наявності, стану, збереження та правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки.

Так, відповідно до п. 10.2, п. 10.3.2, п. 10.2.4, п. 10.2.5 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 за видами контроль господарської діяльності військової частини і з`єднання може бути попереднім і черговим.

Попередній контроль здійснюється у період, який передує підписанню первинних документів і проведенню запланованих господарських заходів. Його головною метою є запобігання незаконним і недоцільним витратам матеріальних засобів та коштів.

Цей контроль здійснюється кожним командиром (начальником) у межах наданих йому прав.

Черговий контроль здійснюється з метою перевірки законності і доцільності здійснених господарських операцій та господарської діяльності військової частини (з`єднання), виконання природоохоронного законодавства у відповідності з завданнями,

викладеними у пункті 10.1.2 цього Положення.

Формами чергового контролю є: інвентаризація матеріальних засобів; перевірка господарської діяльності; документальна ревізія; перевірка виконання природоохоронних заходів.

Інвентаризація матеріальних засобів у військовій частині (з`єднанні) проводиться як самостійно, так і при перевірці господарської діяльності і документальній ревізії.

Інвентаризація матеріальних засобів включає: перевірку їх фактичної наявності у підрозділах, на складах, в їдальнях, парках, майстернях та інших об`єктах військового (корабельного) господарства; звіряння даних фактичної наявності з обліковими даними діловодства; перевірку їх якісного стану і комплектності.

Перевірка господарської діяльності військової частини (з`єднання) включає аналіз діяльності служб з матеріального, технічного, медичного, ветеринарного, торговельно-побутового, квартирно-експлуатаційного та інших видів забезпечення військової частини (з`єднання) і дотримання ними законності у витратах матеріальних засобів і коштів.

При цьому перевіряються: правильність і своєчасність виконання законів України, постанов Кабінету Міністрів України, наказів і директив Міністра оборони України, його заступників та інших посадових осіб, статутів, положень, настанов та інструкцій щодо ведення військового (корабельного) господарства; планування, організація і стан підготовки особового складу тилових підрозділів (частин, служб), а також стан їх бойової готовності; повнота і якість планування господарської діяльності військової частини (з`єднання), виконання заходів, передбачених річним і місячними планами та іншими документами, у військовій частині (з`єднанні) в цілому або в окремій службі; стан та ефективність договірної роботи; забезпеченість військової частини (з`єднання) матеріальними засобами, які передбачаються за табелями і нормами; наявність і якісний стан матеріальних засобів; повнота та якість доведення до особового складу установлених норм забезпечення; доцільність і ефективність витрат матеріальних засобів та коштів; правильність експлуатації, зберігання і ремонту озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, меблів, обладнання, споруд, електро-, тепломереж та інших об`єктів військового (корабельного) господарства, умови та порядок зберігання матеріальних засобів; організація лікувально-профілактичних та інших заходів щодо збереження здоров`я особового складу; збереження навколишнього природного середовища у зайнятому частиною (з`єднанням) районі; організація ветеринарного забезпечення частини (з`єднання); дотримання законності і режиму заощадження при витратах матеріальних засобів і коштів, дотримання господарсько-фінансової та штатної дисципліни, правильність ведення обліку і звітності; своєчасність та якість організації і проведення контрольно-ревізійної роботи і контролю господарської діяльності військової частини (з`єднання) з боку командирів та посадових осіб, які відають військовим (корабельним) господарством, і внутрішньої перевірочної комісії; стан роботи щодо попередження і заходи з боротьби з втратами, нестачами та незаконними витратами матеріальних засобів і коштів, а також щодо усунення причин, які сприяють їх виникненню, організація своєчасного відшкодування заподіяних державі збитків; ефективність проведення заходів щодо дотримання режиму заощадження; знання та виконання посадовими особами військової частини (з`єднання) службових обов`язків щодо ведення військового (корабельного) господарства і контролю за збереженням матеріальних засобів; стан пожежної безпеки об`єктів військового (корабельного)

господарства; стан засобів випромінювань і проведення заходів щодо безпечної експлуатації об`єктів держтехнагляду; виконання пропозиції і усунення недоліків за актами попередніх інвентаризацій, перевірок і ревізій, а також вказівок вищих постачальних органів.

Відповідно до п. 10.3.11 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 планова перевірка господарської діяльності військової частини (з`єднання) внутрішньою перевірочною комісією проводиться по всіх родах військ і службах один раз на рік станом на 1 липня.

Таким чином інвентаризація та перевірка є різними процедурами, які передбачають проведення різних заходів, у зв`язку із чим актами інвентаризації та наказами на проведення інвентаризації або наказами про результати інвентаризації не можна підтвердити проведення перевірок.

Крім того, планова перевірка господарської діяльності військової частини повинна була проведена станом на 1 липня, а твердження позивача що перевірку було проведено у з січня по жовтень 2021 року за різними приписами і до кінця року він би встиг провести ще одну перевірку є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам законодавства щодо проведення перевірок.

Відповідно до ст. 66, абз. 17 ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.

Командир бригади зобов`язаний не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині (командирові корабля не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд озброєння, боєприпасів і технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля), при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування.

Відповідно до абз. 11 ч. 4 п. 3.2.3 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 начальник служби пального та мастильних матеріалів частини

повинен перевіряти не рідше одного разу на місяць наявність та якість пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та стан технічних засобів служби.

Таким чином надані позивачем 12 актів перевірки фактичної наявності пально-мастильних матеріалів на складі (підрозділі) Військової частини НОМЕР_2 видані на виконання вимог абз. 11 ч. 4 п. 3.2.3 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, а не на виконання абз. 17 ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яким зобов`язано командира бригади не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині.

Будь-яких наказів за результатами перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності позивачем до суду не надано.

Щодо не видання протягом січня-травня 2021 року наказів командира Військової частини НОМЕР_2 «Про виплату грошової компенсації замість харчування», суд зазначає, що позивач вказує на те, що виплата грошової компенсації замість харчування військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_2 здійснювалась своєчасно та у повному обсязі, що підтверджується розрахунковими відомостями, однак позивачем не надані до суду накази про виплату такої компенсації.

При цьому, у позовній заяві позивач не заперечує відсутності наказів командира Військової частини НОМЕР_2 «Про виплату грошової компенсації замість харчування» за період січень-травень 2021 року та зазначає про те, що на усунення цього недоліку був виданий наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.10.2021 року №366.

Щодо призначення на посаду в режимно-секретний орган військовослужбовця без наданого встановленим порядком допуску до державної таємниці (наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2020 року №42) суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 21, 39 Закону України «Про державну таємницю» призначення осіб на посади заступників керівників з питань режиму, начальників РСО та їх заступників, а також видання наказу про покладення на окремого працівника обов`язків щодо забезпечення режиму секретності здійснюється за погодженням з органами Служби безпеки України та РСО вищестоящих державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій.

Посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці; провадженні діяльності, пов`язаної з державною таємницею, без одержання в установленому порядку спеціального дозволу на провадження такої діяльності, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Позивачем надано до суду Витяг із наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 27.02.2020 року №16-РС згідно якого відповідно до п. 82 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 28.12.2019 року №Д-322/1/12 ДСК про перехід 363 окремого батальйону охорони обслуговування зі штату № НОМЕР_4 на штат №02/421 нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу 363 окремого батальйону охорони та обслуговування увільнити від займаних посад і призначити до цього самого батальйону, зокрема, 84. старшого солдата ОСОБА_2 спеціаліста-оператора служби захисту інформації, спеціалістом оператором служби охорони державної таємниці ВОС-909754А (Том І, аркуші справи 179-181).

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2020 року №42 п. 3 нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу згідно плану персонального переміщення та наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 27.02.2020 року №16 РС (по особовому складу) вважати призначеними: 3.4 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 спеціаліста-оператора служби захисту інформації Військової частини НОМЕР_2 - спеціаліста оператора служби охорони державної таємниці Військової частини НОМЕР_2 , ВОС-909754А, шпк «старший солдат» вважати, що з 28.02.2020 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків з посадовим окладом 2730 грн. на місяць (Том І, аркуш справи 182).

Так, позивач надав до суду довідку №3673 від 08.12.2021 року, в якій зазначено про те, що Військова частина НОМЕР_2 не має дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею та зазначив, що призначення на посаду в режимно-секретний орган військовослужбовця відбулося на підставі наказу вищого командира, який позивач відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України не має право оскаржувати.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз. 3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

При цьому, станом на час призначення військовослужбовця на посаду, від позивача не надходило звернень, які б вказували на неможливість виконання наказу вищого штабу, а дії позивача щодо призначення на посаду в режимно-секретний орган військовослужбовця без погодження з органами Служби безпеки України та всупереч встановленого порядку допуску до державної таємниці є порушенням норм чинного законодавства України.

Крім того, в позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем не було доведено до його відома 08.10.2021 року та після проведеної перевірки, підстави проведення службового розслідування, з правами та обов`язками його було ознайомлено під час проведення службового розслідування.

Так, відповідно до п. 1, п. 3 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ, п. 3 розділу ІV «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 року №608, цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що підстави проведення службового розслідування були доведені позивачу, однак в ході проведення розслідування ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом про відмову надавати пояснення від 23.10.2021 року (Том ІІІ, аркуш справи 6).

Крім того, позивач зазначає, що в період його непрацездатності 23.10.2021 року - його було викликано до штабу Військової частини НОМЕР_1 та запропоновано надати особисті пояснення з питань проведеного розслідування. Однак враховуючи перебування на лікування, вихідний день та відсутність матеріалів, які могли б бути підтвердженням доводів позивача чи спростуванням аргументів відповідача, позивач вказав що за таких умов відмовляється надавати будь-які пояснення.

Так, з наданого до суду позивачем Виписного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10044 у в/ч НОМЕР_2 від 31.10.2021 року вбачається, що у період з 06.10.2021 року по 13.10.2021 року позивач перебував у стаціонарі у кардіологічному відділенні (Том І, аркуші справи 185-186).

Згідно довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 12.10.2021 року №1416 полковник ОСОБА_1 на підставі ст. 44 графи ІІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ - потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 10 календарних днів (Том І, аркуш справи 187).

При цьому, суд зазначає, що виклик позивача до штабу Військової частини НОМЕР_1 для надання пояснень з питань проведеного розслідування не є виконанням позивачем службових обов`язків.

Суд також звертає увагу, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №1191-р з метою забезпечення раціонального використання робочого часу і створення сприятливих умов для святкування у 2021 році 7 січня - Різдва Христового, 24 серпня - Дня незалежності України та 14 жовтня - Дня захисника України рекомендувати керівникам підприємств, установ та організацій (крім органів Пенсійного фонду України, акціонерного товариства «Укрпошта», Державної казначейської служби та банківських установ) для працівників, яким установлено п`ятиденний робочий тиждень із двома вихідними днями в суботу та неділю, перенести у 2021 році в порядку та на умовах, визначених законодавством, робочі дні зокрема, з п`ятниці 15 жовтня на суботу 23 жовтня.

Таким чином 23 жовтня 2021 року був робочим днем та позивач мав змогу своєчасно надати спростовуючи документи (докази), однак надавати пояснення та спростовувати виявлені недоліки він відмовився.

Крім того, суд звертає увагу на те, що посилання позивача на проходження ним у період з 06.10.2021 року по 13.10.2021 року стаціонарного лікування не впливають на правомірність проведення службового розслідування, оскільки службове розслідування проводилось у період з 08.10.2021 року по 08.11.2021 року.

Щодо посилання позивача на не зазначення підстав видання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №1039 від 08.11.2021 року, суд зазначає, що у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2021 року №1039 «Про результати службового розслідування» зазначено про його підставу реалізація висновків службового розслідування, недопущення подібних випадків в подальшому та притягнення до відповідальності винних осіб.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на невручення йому документів про результати службового розслідування, оскільки наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2021 року №1039 «Про результати службового розслідування» був доведений позивачу під підпис 09.11.2021 року (Том ІІІ, аркуші справи 7-10).

Відповідно до п. 3 розділу ІV «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 року №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень.

Позивач зазначає про те, що копії матеріалів документів про результати службового розслідування були отримані представником позивача 15.12.2021 року у відповідь на адвокатський запит, що відповідає «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України».

Щодо посилання позивача на не існування акту перевірки стану справ та ведення господарської діяльності Військової частини НОМЕР_2 робочою групою Військової частини НОМЕР_1 від 18 вересня 2021 року №1371, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що вказаний акт існує, зареєстрований за №1371 від 18.09.2021 року та зберігається у Військовій частині НОМЕР_1 у книзі реєстрації документів №27 Том 4.

При цьому, не вірне зазначення номеру та дати акту перевірки стану справ та ведення господарської діяльності Військової частини НОМЕР_2 робочою групою Військової частини НОМЕР_1 у наказі про призначення службового розслідування не впливає на правомірність встановлення порушень позивача.

Суд звертає увагу, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного наказу, позивачем не усунені порушення в повному обсязі.

Таким чином матеріалами службового розслідування доведено вину позивача та враховуючи характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, відповідачем прийнято оскаржуваний наказ.

Враховуючи те, що позивач, при виконанні своїх службових обов`язків порушив вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 21 Закону України «Про державну таємницю», суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Враховуючи правомірність пунктів оскаржуваного наказу у суду відсутні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки, в даному випадку, відповідач діяв в межах норм законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ) про визнання незаконними та скасування підпунктів 1-5 абзацу 3 (стор. 1, 2), пункту 1 резолютивної частини (стор. 3) Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 08.11.2021 року №1039 «Про результати службового розслідування» стосовно командира Військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 , стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.