Справа № 320/11898/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 травня 2023 року Київ № 320/11898/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лиштви Ю.В. звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати повністю вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) № Ф-63514-17 У від 15.05.2019 щодо нарахування позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 030, 90 грн.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Адміністративний позов не відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на таке.

У силу вимог частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01.01.2023 складає 2684, 00 грн.

Таким чином, при зверненні до суду із цим позовом, позивачеві слід було сплатити 1073, 60 грн. судового збору за заявлену позовну вимогу майнового характеру (ціна позову складає 21 030, 90 грн., відповідно 1% від ціни позову є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

На підтвердження сплати судового збору жодних доказів не надано, натомість зазначено про наявність у позивача пільг щодо звільнення від сплати збору у зв`язку зі статусом учасника бойових дій та те, що позивач є діючим військовослужбовцем.

Як на підставу наявності у позивача статусу УБД посилається на довідку від 27.01.2023 з військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої перебуває на військовій службі з 22.04.2022 та на копію військового квитка.

Проте статус учасника бойових дій має бути підтверджений відповідним посвідченням установленого законом зразка, а не копією військового квитка чи будь-якими довідками, у т.ч. із військових частин.

Отже позивач уважає, що він звільнений від сплати збору як учасник бойових дій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір»

Із приводу викладеного суд зазначає таке.

Відповідно пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Тобто лише у справах, в яких предметом спору є правовідносини стосовно наявності статусу учасника бойових дій або предметом спору є правовідносини стосовно прав та гарантій особи як учасника бойових дій, така особа звільняється від сплати судового збору.

При цьому, пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» кореспондується із положеннями статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав позивача, що безпосередньо випливає із реалізацією ним статусу учасника бойових дій, а отже відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалах від 02.03.2018 у справі № 820/2891/17, від 26.03.2018 у справі № 805/3967/17-а, від 03.04.2018 у справі № 814/2000/17, від 13.07.2018 у справі № 461/618/17, від 23.08.2018 у справі № 800/416/17, від 07.08.2018 у справі № 826/14550/17, від 30.07.2019 у справі № 701/226/19.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 в адміністративній справі № 240/8644/20 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 в адміністративній справі № 545/1149/17, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб із урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судом установлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з протиправною, на думку позивача, вимогою податкового органу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-63514-17 У від 15.05.2019 щодо нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 030, 90 грн.

Суддя констатує, що цей спір не пов`язаний із захистом прав позивача, що безпосередньо випливає з реалізацією ним статусу учасника бойових дій, а отже відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, пред`явлений позов спрямований на захист прав позивача як фізичної особи, правовідносини за яким безпосередньо не випливають із реалізацією ним статусу учасника бойових дій або військовослужбовця, а відтак не стосується питань його соціального захисту як учасника бойових дій чи військовослужбовця.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки спір у цій справі не пов`язаний із соціальним захистом позивача як учасника бойових дій, а тому позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Разом із тим, до позовної заяви було подано заяву про поновлення строку звернення до суду про оскарження вимоги відповідача № Ф-63514-17 У від 15.05.2019 щодо нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 030, 90 грн.

Позивач обґрунтовує пропуск строку на оскарження цієї вимоги тим, що він її не отримував та у період з 22.04.2022 і по цей час перебуває на військовій службі та приймає безпосередню участь у бойових діях, а про оскаржувану вимогу дізнався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 02.02.2023, коли у мобільному додатку «Дія» виявив інформацію про відкриття виконавчого провадження щодо нього.

Суддя констатує, що питання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду буде вирішуватись після отримання додаткових доказів від позивача, зокрема доказів неотримання вказаної вимоги.

Ці докази представник позивача як адвокат може отримати за адвокатським запитом безпосередньо від відповідача шляхом витребування інформації про надсилання та вручення або невручення цієї вимоги позивачу.

Відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки подана заява про поновлення строку звернення до суду не містить жодних доказів того, коли саме позивачу стало відомо з додатку «Дія» про виконавче провадження, яке відкрито на підставі спірної вимоги, суд не визнає повідомлені позивачем обставини поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Сам факт ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 02.02.2023 не свідчить про те, що позивачеві до цього моменту не могло бути відомо про спірну вимогу.

У порушення пунктів 5, 8 частини п`ятої статті 160, частини четвертої статті 161 Кодексу, до позовної заяви не додано доказів того, що позивач не здійснював у спірний період підприємницької діяльності, а також доказів того, що з 06.01.2010 позивач припинив підприємницьку діяльність.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали;

- доказів того, що позивач не здійснював у спірний період підприємницької діяльності, а також доказів того, що з 06.01.2010 позивач припинив підприємницьку діяльність, що має бути підтверджено відповідним Витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день подання документів до суду;

- оригіналу документа про сплату 1073, 60 грн. судового збору за місцем розгляду справи Київським окружним адміністративним судом або доказів на підтвердження наявності у позивача пільг, що звільняють від сплати збору, зокрема, посвідчення учасника бойових дій.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.