Справа № 160/18267/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/18267/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року (м. Дніпро, суддя Савченко А.В.) у справі № 160/18267/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

14 листопада 2022 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку щорічної одноразової допомоги до 5 травня 2022 р. позивачці - вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у порядку ч. 4 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці у порядку ч. 4 ст. 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-ХІІ щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня 2022 р. у розмірі 9670,00 грн.;

- стягнути з відповідача у порядку ч. 4 ст. 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-ХІІ щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня 2022 р. на користь позивачки 9670,00 гри.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі позивачка зазначає, що згідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплата вдовам учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідам війни щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня 2022 р. не залежить від того, чи перебуває вдова учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, інваліда війни на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Оскільки разова грошова допомога до 5 травня за 2022 рік не виплачена позивачці ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, то саме останній є належним відповідачем у справі.

У постанові від 07 травня 2022 р. № 540 Кабінет Міністрів України обмежив розмір грошової допомоги до 5 травня у 2022 році всупереч правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020.

Виконання розпорядником бюджетних коштів вимог постанови КМУ від 07 травня 2022 р. № 540 не звільняє його від відповідальності за порушення прав позивачки на належний соціальний захист відповідно до вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу позивачки до апеляційного суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є вдовою інваліда війни III групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС 1 категорії ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.08.1984.

ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідчення громадянина, який постраждав від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 (Категорія 1).

Також ОСОБА_2 мав статус особи з інвалідністю внаслідок війни III групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 13.12.2011.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 22.02.2022 № НОМЕР_4 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із захворюванням, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком від 29.04.2022 №235.

Представник позивачки ОСОБА_3 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою від 13 вересня 2022 року щодо нарахування та виплати позивачці щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2022 р. у розмірі 9670,00 грн. згідно ч. 4 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ.

У відповідь на зазначену заяву листом від 06.10.2022 №30289-23612/Н-01/8-0400/22 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило представника позивачки про те, що позивачка не перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області як отримувач пенсійних виплат.

Не погодившись із діями відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги 05 травня за 2022 рік, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачки, оскільки:

- безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України, здійснює відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України, у спірному випадку - Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області;

- матеріали справи не містять документального підтвердження, що позивачка перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсійні виплати.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 4 статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в редакції Закону №367-XIV від 25 грудня 1998 р. визначено, що щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружились вдруге, щорічна разова грошова допомога виплачується в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28 грудня 2007 р., що набрав чинності 01 січня 2008 р., частину 4 статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено у новій редакції, за змістом якої щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VІІІ від 28 грудня 2014 р. , що набрав чинності 01 січня 2015 р., розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Рішенням Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27 лютого 2020 р. у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, з 27 лютого 2020 р. норми і положення, зокрема статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. В даному випадку застосуванню підлягають положення даної статті в редакції Закону України №367-XIV від 25 грудня 1998 р.

Разом з тим, Разом з тим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 р. строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 р. № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 р. № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 р. строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 р. № 2593/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 р. № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 р. № 341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 р. № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 р. строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 р. № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 р. № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 р. строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 р. №757/22, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 р. № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 р. строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 лютого 2023 р. № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 р. № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 р. строком на 90 діб.

Абзацом 3 підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України установлено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

У відповідності до частини 7 статті 20 та абзацу 3 підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 540 від 07 травня 2022 р. «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою затвердив Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань.

Пунктом 2 постанови від 07 травня 2022 р. № 540 Кабінет Міністрів України установив, що:

1) виплата щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань (далі - грошова допомога), здійснюється у 2022 році у розмірах не менше, ніж у 2021 році;

2) виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється:

- органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій;

- структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - особам, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом перерахування коштів на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби, а особам, які не є військовослужбовцями, поліцейськими, особами начальницького та рядового складу, - на поточні рахунки таких осіб в уповноважених банках.

Отже, на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не покладено обов`язок щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, передбаченої ч. 4 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, що не перебувають на обліку як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання).

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що позивачка не перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як особа, якій призначено пенсію.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року у справі № 160/18267/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко