Справа № 380/13/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/13/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Костельного М.Й.,

представника Головного управління Пенсійного фонду України

у Львівській області Оленич Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: 81794, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Старе Село (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі ГУ ПФУ у Львівській області), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 31.03.2023, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови в зарахуванні в пільговому обчисленні стажу роботи за період роботи в районах Крайньої Півночі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії по віку ОСОБА_1 відповідно до трудового стажу згідно із записами у трудовій книжці з урахуванням одного року роботи за один рік і шість місяців та заробітку, з дати виникнення такого права, тобто з 06.09.2020, про що винести відповідне рішення.

Ухвалою від 04.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 24.01.2023 суд перейшов зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 13.02.2023 суд залучив до участі у справі співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві , місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16 (далі ГУ ПФУ в м.Києві).

Ухвалою від 05.04.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач подав необхідні та достатні документи для проведення перерахунку пенсії по віку відповідно до заробітку та з врахуванням одного року роботи за один рік і шість місяців. Натомість відповідач порушує вимоги чинного законодавства та відмовляє у такому перерахунку.

25.01.2023 представник ГУ ПФУ у Львівській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що у наданих позивачем для перерахунку пенсії довідках від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17 відсутнє посилання на підставу видачі довідки та не вказано грошову одиницю. Також відсутні первинні документи, що підтверджують достовірність видачі таких довідок. У зв`язку з цим, підстав для перерахунку пенсії на підставі зазначених довідок немає.

06.02.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив ті ж аргументи, що й у позовній заяві.

14.03.2023 представник ГУ ПФУ в м.Києві подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що у довідках від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17 відсутнє посилання на підставу видачі довідки та не вказано грошову одиницю. Також відсутні первинні документи, що підтверджують достовірність видачі таких довідок.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник ГУ ПФУ у Львівській області проти позовних вимог заперечила. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання ГУ ПФУ в м.Києві явку представника не забезпечило, належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача його представника та представника ГУ ПФУ у Львівській області, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивачу з 04.04.2019 призначено пенсію відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення.

З 19.10.2020 пенсію позивача перераховано відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

03.11.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням довідок ОООРОСНА від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17.

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду ГУ ПФУ в м.Києві, яке прийняло рішення від 04.11.2021 про відмову в перерахунку пенсії позивачу. Таке рішення обґрунтоване тим, що долучені до заяви довідки не містять посилання на підстави їх видачі та у таких не вказана грошова одиниця, а також відсутні первинні документи, що підтверджують достовірність видачі таких довідок.

Вважаючи дії ГУ ПФУ в м.Києві щодо відмови в зарахуванні в пільговому обчисленні стажу роботи за період роботи в районах Крайньої Півночі протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон України №1058-IV) страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою вказаної ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаним Законом.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 40 Закону України №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за такими договорами (угодами).

Згідно з частиною другою статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеної між Україною і РФ, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно з частиною третьою статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 обрахунок пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі № 555/2250/16-а.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених вказаним Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок №22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 2.7 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 розділу ІІ.

Відповідно до абзацу п`ятого підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Надаючи оцінку аргументам відповідача про те, що надані позивачем довідки про заробітну плату від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17, видані ООО РОСНА не містять посилання на підстави їх видачі та у таких не вказана грошова одиниця, а також відсутні первинні документи, що підтверджують достовірність видачі таких довідок, суд зазначає таке.

Суд встановив, що довідки ООО РОСНА від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17, які видані для обчислення пенсії, містять відомості про заробітну плату позивача за період його роботи у ООО РОСКА з 2003 по 2017 рік (з розбивкою по місяцях).

Суд вважає слушними заперечення пенсійного органу про те, що у таких довідках відсутні відомості про первинні документи, на підставі яких їх сформовано. Водночас суд звертає увагу на те, що довідки від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17 містять відомості, аналогічні відомостям, зазначеним у довідках від 02.11.2020 №109, №110, які видані ООО РОСНА про заробіток позивача для обчислення пенсії. При цьому, у довідках від 02.11.2020 №109, №110 вказано первинні документи, на підставі яких вони видані лицьові рахунки за 2003-2017 роки. Наявність довідок від 02.11.2020 №109, №110 у матеріалах пенсійної справи позивача підтвердила представник відповідача ГУ ПФУ у Львівській області. У цих довідках також містяться відомості про нарахування внесків до Пенсійного фонду РФ.

Тобто з урахуванням довідок від 02.11.2020 №109, №110 пенсійний орган, діючи добросовісно, міг встановити на підставі яких первинних документів видані довідки від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17, адже такі містять аналогічні по відношенню до довідок від 02.11.2020 відомості про заробітну плату позивача у ООО РОСНА за період роботи з 2003 по 2017 роки.

З приводу посилання пенсійного органу на те, що у довідках не вказана грошова одиниця, то суд звертає увагу на положення чистини третьої статті 6 Угоди Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, згідно з якою обрахунок пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Тобто у довідках від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17, які видані ООО РОСНА, могла бути вказана лише національна валюта РФ.

Крім того, суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

У зв`язку з цим, суд наголошує, що відповідачі вправі були вжити заходів щодо перевірки достовірності поданих позивачем довідок від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17, натомість не надали суду доказів звернення із запитами щодо таких довідок до пенсійного органу РФ.

Суд також зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з перерахунку пенсії за віком.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд вказує на те, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 31.03.2020 у справі №127/16245/17 та від 28.04.2020 у справі №607/4973/16-а.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що ГУ ПФУ в м.Києві протиправно відмовило позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17.

Поряд з цим, суд зазначає, що право позивача на перерахунок пенсії порушене рішенням ГУ ПФУ в м.Києві від 04.11.2021, що вказує на неналежність обраного способу захисту щодо визнання протиправними дій ГУ ПФУ в м.Києві.

З урахуванням викладеного, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними і скасувати рішення ГУ ПФУ в м.Києві від 04.11.2021, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України № 1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

З урахуванням наведеного положення суд зауважує, що нові довідки подані позивачем 03.11.2021 разом із заявою про перерахунок пенсії, а тому можуть бути враховані при проведенні перерахунку з дати звернення (з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії), а не з 06.09.2020, як вказує позивач, що свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині.

Зважаючи на викладене, враховуючи перебування позивача на пенсійному обліку у ГУ ПФУ у Львівській області, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області провести позивачу перерахунок пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідках ООО РОСНА від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17, з дати звернення за перерахунком пенсії.

Щодо позову в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області провести перерахунок пенсії з урахуванням одного року роботи за один рік і шість місяців та заробітку, то суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5 розділу XV Прикінцеві положення Закону України №1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на підставах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Тобто для пільгового обчислення страхового стажу передбачена можливість надавати вказані документи за вибором особи.

Згідно з пунктом д статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР Про упорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 10.02.1960, працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 26.09.1967 №1908-VІІ, постановлено: скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР лютого 1960 року Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з п`яти до трьох років; надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення трудових договорів на строк в три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

В абзаці другому пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28, передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 та статтею 3 Указу від 26.09.1967 надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Стаття 1 тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993, передбачає, що громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі. У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Відповідно до статті 4 Угоди про співробітництво в області трудової міграції й соціального захисту трудящих-мігрантів, ратифікована Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про утвір, що відповідають документи про присвоєння звання, розряду, кваліфікації й інші необхідні для здійснення трудової діяльності документи й завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку їх переклад на державну мову Сторони працевлаштування або російська мова. Виробничий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за фахом, взаємно визнається Сторонами. При остаточному виїзді трудящого-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавцем (наймачем) видається йому довідка або інший документ, що містить відомості про тривалість роботи й заробітній платі щомісячно.

Суд наголошує на тому, що у пункті 2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28, зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору. Факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі на підставі укладених ним трудових договорів підтверджується записами в трудовій книжці, архівними довідками та довідками, виданими за його місцем роботи, у яких містяться відомості, зокрема, про періоди його роботи у цих районах і про передбачені законом пільги.

Аналізуючи описані положення, суд формує висновок про те, що зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців можливе лише щодо періодів роботи до 01.01.1991, оскільки положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України Про пенсійне забезпечення і Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 31.01.2018 у справі №676/7065/14-а, від 30.05.2019 у справі №348/2974/14-а та від 19.09.2019 у справі №348/2208/16-а.

Попри наведене, суд зауважує, що в оскарженому рішенні не міститься покликань на те, що зарахування періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців можливе лише щодо періодів роботи до 01.01.1991. До цього ж, у листі ГУ ПФУ у Львівській області від 29.11.2022 №17377-17360/Б-52/8-1300/22 зазначено, що до стажу роботи позивача зарахований період роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, що становить 13 років 07 місяців 11 днів. Проте з такого листа неможливо встановити який саме період роботи позивача в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі зарахований у пільговому обчисленні.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього союзу РСР, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з ГУ ПФУ в м.Києві за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 04.11.2021 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього союзу РСР та заробітної плати, зазначеної у довідках ООО РОСНА від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17, з дати звернення за перерахунком пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: 81794, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Старе Село) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 01 травня 2023 року.

Суддя Мричко Н.І.