Справа № 160/20524/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
22.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити пені дії.
Ухвалою від 27.12.2022 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 27.12.2022 року, представником позивача через систему «Електронний суд» 20.01.2023 року подано заяву про усунення недоліків, відповідно до якої позовні вимоги викладені наступним чином:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови громадянину ОСОБА_1 врахувати періоди роботи з 12.05.1993 року по 25.09.1996 року на посаді водій на ВАТ Перший Дніпропетровський Авторемзавод і з 29.03.1997 року по 04.12.2000 року на посаді водій на ВАТ Перший Дніпропетровський Авторемзавод та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , врахувавши до загального страхового стажу період роботи з 12.05.1993 року по 25.09.1996 року на посаді водій на ВАТ Перший Дніпропетровський Авторемзавод і з 29.03.1997 року по 04.12.2000 року, та виплатити донараховану суму.
В обгрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Ухвалою від 25.01.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
12.04.2023 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про долучення матеріалів пенсійної справи до даної справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області отримує пенсію за віком на підставі поданої ним заяви від 05.01.2022 року.
За наданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 12.05.1993 року по 25.09.1996 року та з 29.03.1997 року по 04.12.2000 року в ВАТ «Перший Дніпропетровський Авторемзавод» на посаді водія, оскільки довідку № 14 від 08.12.2021 року було направлено на перевірку, що підтверджується доповідною запискою, яка оформлена листом №1795/01-16 від 10.01.2022 року.
Так, довідкою №14 від 08.12.2021 року, яка видана ОСОБА_1 , вказано, що він дійсно працював на «Першому Дніпропетровському Авторемзаводі» м. Дніпропетровська (Дніпра):
- 12.05.1993 року прийнятий на посаду водія першого класу (Наказ №35-ок від 12.05.1993 року);
- 25.09.1996 року звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (Наказ №18-ок від 25.09.1996 року);
- 25.10.1994 року «Перший Дніпропетровській Авторемзавод» перейменовано у Відкрите Акціонерне Товариство «Перший Дніпропетровський Авторемзавод» шляхом корпоратизації, Свідоцтво №05521962 від 05.10.1994 року;
- 29.03.1997 року прийнято на посаду водія першого класу у Відкрите Акціонерне Товариство «Перший Дніпропетровський Авторемзавод» (Наказ №9-ок від 28.03.1997 року);
- 04.12.2000 року звільнено з власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (Наказ №56-ок від 04.12.2000 року).
Позивач не погоджується з такими діями пенсійного органу, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон України № 1058-ІV).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України № 1058-ІV зі змінами, передбачено, зокрема, що починаючи з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 27 років.
Приписами ст. 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст. 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як зазначає відповідач, підставою для відмови позивачу у зарахуванні періодів роботи з 12.05.1993 року по 25.09.1996 року та з 29.03.1997 року по 04.12.2000 року є відсутність запису про перейменування підприємства ВАТ «Перший Дніпропетровський Авторемзавод».
Частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідні положення кореспондуються і в Законі України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-ХІІ.
Так, згідно з ч. 1 ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).
На підставі пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, чинним законодавством України передбачено право органів Пенсійного фонду при призначенні/перерахунку пенсії перевіряти обґрунтованість видачі документів та достовірність поданих відомостей.
Проте, в даному випадку відповідач не скористався своїм правом перевірки достовірності записів в архівній довідці, натомість не зарахував спірні періоди роботи позивача без обґрунтованих підстав, пославшись лише на формальні неточності у записах.
Отже, суд не погоджується із висновком відповідача, що такі неточності можуть слугувати наслідком не зарахування певних періодів роботи.
Також суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.
Суд вважає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Суд, зазначає, що робота позивача у спірні періоди на ВАТ «Перший Дніпропетровський Авторемзавод» підтверджена:
- записами №10, 11, 13, 14 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ;
- довідкою №14 від 08.12.2021 року, якою підтверджено, що 25.10.1994 року «Перший Дніпропетровській Авторемзавод» перейменовано у Відкрите Акціонерне Товариство «Перший Дніпропетровський Авторемзавод» шляхом корпоратизації, Свідоцтво №05521962 від 05.10.1994 року.
Також, суд звертає увагу, що вказана довідка видана саме на ім`я ОСОБА_1 , що співпадає з паспортними даними та є підставою вважати, що довідка стосується саме особи позивача.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що існуючі неточності в заповненні архівних довідок не спростовують того факту, що позивач працював з 12.05.1993 року по 25.09.1996 року та з 29.03.1997 року по 04.12.2000 року є на ВАТ «Перший Дніпропетровський Авторемзавод».
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 9, 72, 77,139, 242-246,250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 врахувати періоди роботи з 12.05.1993 року по 25.09.1996 року на посаді водій на ВАТ «Перший Дніпропетровський Авторемзавод» та з 29.03.1997 року по 04.12.2000 року на посаді водій на ВАТ «Перший Дніпропетровський Авторемзавод».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , врахувавши до загального страхового стажу період роботи з 12.05.1993 року по 25.09.1996 року на посаді водій на ВАТ Перший Дніпропетровський Авторемзавод і з 29.03.1997 року по 04.12.2000 року, та виплатити донараховану суму.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 992,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко