Справа № 160/8730/23
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 травня 2023 р.Справа № 160/8730/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у місті Дніпрі питання щодо прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

1. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі 160/19927/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, суд вирішив:

- визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №822-к від 05.12.2022 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці поновити ОСОБА_1 з 07.12.2022 на державній службі у Південно-Східному міжрегіональному управлінні Державної служби з питань праці, на посаді, яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною посаді, яку ОСОБА_1 обіймав у Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області;

- стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 29326,08 грн з урахуванням з указаної суми податків та зборів;

- допустити негайне виконання рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць.

2. На підставі рішення суду від 13.02.2023 у справі 160/19927/22 та виконавчого листа від 17.02.2023 у справі № 160/19927/22 керівником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці видано наказ від 23.03.2023 № 214/ПС-К, яким поновлено ОСОБА_1 з 07.12.2022 на державній службі у Південно-Східному міжрегіональному управлінні Державної служби з питань праці, на посаді, яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною посаді, яку ОСОБА_1 обіймав у Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області, а саме на посаді головного державного інспектора відділу нагляду у гірничорудній та вугальній промисловості у Криворізькому та Павлоградському регіоні управління гірничого нагляду Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, до призначення на цю посаду переможця конкурсу, на строк не більше дванадцяти місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану.

3. Не погодившись із вищевказаним наказом, ОСОБА_1 20.04.2023 (позов направлений засобами поштового зв`язку та отриманий судом 26.04.2023) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у якій просить скасувати наказ від 23.03.2023 № 214/ПС-К як такий, що був виданий з порушенням чинного законодавства України.

4. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив:

- 24.03.2023 у місті Дніпрі позивача ознайомлено з оскаржуваним наказом, Положенням про управління гірничого нагляду Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (затверджено наказом № 66ПС від 19.12.2022), Положенням про відділ нагляду у гірничодобувній та вугільній промисловості у Криворізькому та Павлоградському регіоні управління гірничого нагляду Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (затверджено наказом № 159ПС від 23.12.2022), та посадовою інструкцією головного державного інспектора відділу нагляду у гірничодобувній та вугільній промисловості у Криворізькому та Павлоградському регіоні управління гірничого нагляду Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (затверджено начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 29.12.2022);

- відповідачем видано наказ № 214/ПС-К від 23.03.2023 без дотримання вимог рішення суду, щодо поновлення позивача на посаді, яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною посаді, яку ОСОБА_1 обіймав у Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області, а саме: в частині здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавчих та нормативно-правових актів в частині безпечного ведення робіт, промислової безпеки, безпеки у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, а також ведення робіт, пов`язаних з використанням та охороною надр, добуванням та переробкою рудних та нерудних корисних копалин підземним способом, додержання правил проведення геологічних та маркшейдерських робіт під час розробки та експлуатації родовищ копалин на піднаглядових підприємствах (пункти 2-6 посадової інструкції Додаток 4), оскільки позивач не є, і ніколи не був фахівцем з вище зазначених питань, не має освіти відповідного профілю, спеціальності, кваліфікації в зазначених сферах діяльності, та має медичні протипоказання щодо поводження з вибуховими матеріалами, а також ведення робіт, пов`язаних з використанням та охороною надр, добуванням та переробкою рудних та нерудних корисних копалин підземним способом, що підтверджується медичною довідкою, виданою амбулаторією № 3 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5, Криворізької міської ради»;

- позивач звертає увагу на факт відсутності у відділі нагляду у гірничодобувній та вугільній промисловості у Криворізькому та Павлоградському регіоні управління гірничого нагляду Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці атестації робочих місць, а також той факт, що відповідачем - роботодавцем, в порушення вимог «Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 246 від 21.05.2007, не забезпечена організація та проходження попередніх (періодичних) медичних оглядів працівниками - державними службовцями, не встановлено періодичність медичних оглядів для працівників відділу, які виконують за характером усі види підземних робіт - 1 раз на рік (пункт 4.1 Додаток 5 до пункту 2.6 Порядку). Здійснення державного нагляду за виконанням підземних робіт теж є окремим видом підземних робіт, оскільки він безпосередньо пов`язаний з фактичним та не обмеженим в часі перебуванням під землею, з метою виконання функцій здійснення державного нагляду, визначених посадовою інструкцією. Аналогічну за функціями роботу виконують працівники служб охорони праці суб`єктів господарювання, з дотриманням вимог законодавства України, при цьому маючи відповідні пільги за наявність шкідливих умов праці. Навіть працівники - користувачі персональних електронно-обчислювальних машин, відповідно до вимог пункту 5.2.4 Переліку шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу (розділ 5 Додаток 4 до пункту 2.6 Порядку), повинні проходити обов`язковий попередній (періодично медичний огляд 1 раз на рік, що не виконується роботодавцем відповідачем;

- жоден документ, розроблений та виданий відповідачем (Положення про управління та відділи, посадові інструкції) не містить жодних відомостей, щодо конкретного визначення робочого місця головного державного інспектора. Таким чином, за наказом керівника, державний службовець буде змушений знаходитися і працювати в шкідливих, небезпечних умовах необмежений час (під час землею, під час знаходження в зоні дії іонізуючого випромінювання, дії радіоактивних речовин та інших небезпечних та шкідливих факторів), що є грубим порушенням діючого законодавства України та може привести не тільки до втрати здоров`я державним службовцем, а і до його передчасної смерті, внаслідок дії на організм шкідливих факторів та речовин;

- мета посади, посадові обов`язки головного державного інспектора відділу нагляду у металургії та машинобудуванні, котлонагляду, за підйомними спорудами та енергетиці у м. Кривий Ріг управління гірничого нагляду, нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці Дніпропетровської області, не відповідають за своїми умовами праці, функціональними обов`язками посаді головного державного інспектора відділу нагляду у гірничодобувній та вугільній промисловості у Криворізькому та Павлоградському регіоні управління гірничого нагляду Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці;

- при розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення;

- виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника;

- оскаржуваним наказом позивача призначено на посаду до призначення на цю посаду переможця конкурсу, на строк не більше дванадцяти місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану», що є прямим порушенням приписів Закону України «Про державну службу»;

- оскільки позивач не є особою, яка претендує на зайняття вакантної посади державної служби, то така умова поновлення на державній службі за рішенням суду, встановлена відповідачем у виданому ним Наказі, є протиправною та такою що порушує законні права позивача і суперечить змісту та вимогам рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі №160/19927/22;

- відповідач, поновлюючи позивача на посаді державної служби з умовою подальшого проходження конкурсу на зайняття цієї вакантної посади державної служби свідомо порушує діюче законодавство України, оскільки йому добре відомо, що позивач не може бути призначений на дану посаду у зв`язку з відсутністю освіти відповідного профілю, досвіду роботи в галузі підземного видобування рудних і нерудних копалин, наявністю медичних протипоказань для виконання роботи в підземних умовах;

- позивач вважає рішення, дії та бездіяльність, вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 у справі №160/19927/22, а саме видання ним наказу № 214/ПС-К від 23.03.2023 протиправним та таким, що порушує законні права позивача;

- відповідно до статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

ІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ

5. Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду врегульований статтею 383 КАС України.

6. Згідно частини першої вказаної норми, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

7. У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

8. До заяви також додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

9. Згідно частини четвертої статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ

10. Судом встановлено, що відповідач на виконання рішення суду у справі № 160/19927/22 видав наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді, проте позивач не погоджується із таким наказом, у зв`язку із чим позивач пред`явив цей позов до суду.

11. Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, і підлягають виконанню на всій території України.

12. Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

13. Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

14. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

15. Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

16. Частиною першою статті 11 Закону № 1404-VII визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

17. З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

18. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та 16.02.2019 у справі № 816/2016/17.

19. Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

20. Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

21. Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

22. Вищезазначені правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

23. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

24. Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

25. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

26. Верховний Суд звертає увагу, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення у справі № 160/19927/22 позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов.

27. Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16, від 22.028.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19, від 28.02.2023 у справі № 260/1898/22, від 16.03.2023 у справі № 640/12697/21.

28. Отже, вирішуючи питання прийняття до розгляду адміністративного позову суд зазначає, що у розглянутому випадку вимоги про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке прийнято на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

29. Однак, 20.04.2023 позивач звернувся до суду саме із новим адміністративним позовом, а не із заявою у порядку статті 383 КАС України у справі № 160/19927/22.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

30. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. У постанові від 22.03.2018 у справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

31. Заявивши цей спір, фактично позивач не погоджується із наказом, прийнятим відповідачем на виконання рішення суду у справі № 160/19927/22, а не заявляє новий спір, що є підставою для звернення до суду у порядку, визначеному статтею 383 КАС України, а не захист шляхом пред`явлення нового позову, у зв`язку із чим суд вбачає наявними підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

32. Керуючись статтями 170, 243, 248, 383 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

33. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/8730/23 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування наказу від 23.03.2023 № 214/ПС-К.

34. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя І.О. Верба