Справа № 480/1039/23
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2023 року Справа № 480/1039/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу в частині,-
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 по справі №480/1039/23 позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу в частині - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області №1 о/с від 09.01.2023 в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Сумській області, з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «а» Положення про проходження рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач засобами поштового зв`язку направив до суду заяву, у якій просить ухвалити додаткове рішення у справі №480/1039/23 щодо судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме: стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (40000, м.Суми, вул. Герасима Кондратьева, буд. 23, ) витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

28.04.2023 до суду було подано клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Так, відповідач зазначає, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, що також свідчить про нескладний предмет спору, тобто, підготовка матеріалів та написання позовної заяви адвокатом не потребувала великих затрат часу на проведення аналізу доказової бази. Також зазначає, що відповідно до звіту про обсяг наданих послуг включено такі послуги як підготовка відповіді на відзив та підготовка письмових пояснень з урахуванням пояснень третьої особи, проте матеріали справи не містять вказаних документів, а тому безпідставно включено до розрахунку витрат на правову допомогу вказані послуги. Вказує, що розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою, є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, оскільки крім складання представником позивача позовної заяви жодних інших видів правничої допомоги представник позивача не надав.

Суд, перевіривши доводи поданої заяви та матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4, 5 статі 134 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат позивачем подано до суду в строк, визначений нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Адвос» 16.01.2023 укладено договір про надання правової допомоги № 07-2023, предметом якого відповідно до п. 1.1 є надання професійної правничої допомоги під час розгляду судом справи про скасування наказу № 1 о/с від 09.01.2023 про звільнення у запас за п.64 "а" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно п.4 договору, розмір гонорару визначений сторонами визначений у фіксованому розмірі, не залежить від результату розгляду справи Сумським окружним адміністративним судом та становить 10 000 грн.

Згідно рахунку на оплату № 27 від 18.04.2023 позивачем за надання правової допомоги під час розгляду справи № 480/1039/23 має бути сплачено 10000 грн. Сума гонорару відповідно до п. 4.3 договору має бути сплачена протягом 30 календарних днів від дати ухвалення судом рішення.

Крім того, позивачем було надано акт надання послуг з правової допомоги № 28 від 18.04.2023 та звіт про обсяг наданих послуг згідно договору № 07-2023 від 16.01.2023.

Також в матеріалах справи наявний ордер від 09.02.2023 серії ВМ № 1034030 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , виданий адвокатським об`єднанням «Адвос» адвокату Кисіль А. В.

Аналіз вищевикладених норм права дає підстави для висновку, що на підтвердження обставин щодо складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено у постановах Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 815/390/18 та від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, при цьому, у останній справі відзначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Питання щодо застосування вищенаведених норм процесуального права вирішувалось Верховним Судом й у справі №200/14113/18-а (постанова від 26.06.2019), у якій викладено правові висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Беручи до уваги положення вищенаведених норм права, а також сформовану Верховним Судом практику щодо їх застосування, виходячи із встановлених законом критеріїв визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд враховує складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та значення справи для сторін.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Законодавцем при цьому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. При цьому оцінку співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу, суд має здійснювати в межах заперечень відповідача.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 28.10.2021 у справі № 160/15983/20.

Надаючи оцінку запереченням відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що вони є до певної міри обгрунтованими та мають бути враховані судом при вирішенні питання щодо співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу.

У той же час, суд зауважує, що посилання відповідача на те, що підготовка відповіді на відзив та письмових пояснень, з урахуванням пояснень третьої особи, безпідставно включено до розрахунку витрат на правову допомогу вказані послуги, оскільки матеріали справи не містять вказаних документів, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи (а.с.91-95, 117-120).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, враховує також значення справи щодо проходження публічної служби, яка є важливою для позивача, та обґрунтовану необхідність позивача вкотре звертатися до суду за захистом порушеного права.

Суд враховує, що справа не відноситься до категорії складних, її розгляд проводився у порядку спрощеного позовного провадження і судові засідання не проводились, а ознайомлення представником позивача з матеріалами справи зайняло 1 годину, про що ним особисто зазначено.

З огляду на викладене, та враховуючи наявність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою, не є співмірними із виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а тому, виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 134, 139, 143, 241-246, 250, 252, 295 КАС України, суд, - В И Р І Ш И В:

Заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 23, м. Суми, Сумська область,40030, код ЄДРПУО 08592299).

Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Савицька