Справа № 240/37731/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/37731/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати їй з 08.06.2021 пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснювати з 08.06.2021 нарахування та виплату їй пенсії за віком відповідно до п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням, та в період з 15.05.1988 по 08.12.1994 та з 08.12.1994 по даний час проживає у селі Возничі Овруцького району (наразі Коростенського району) Житомирської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106, належить до зони гарантованого добровільного відселення. З огляду на зазначене, позивач вважає, що вона має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило їй у призначенні пенсії, зазначаючи при цьому, що надана нею довідка Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334 про проживання в період з 15.05.1988 по 08.12.1994 в селі Возничі Овруцького району не взята до уваги, так як згідно записів у її трудовій книжці в період з 19.07.1985 по 28.09.1994 вона працювала на ткацькому виробництві №2 Житомирського льонокомбінату, а тому не могла проживати на території зони гарантованого добровільного відселення в селі Возничі. Відтак, за відсутності необхідного періоду постійного проживання (роботи) на території гарантованого добровільного відселення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зробило висновок про відсутність у неї права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вважаючи зазначене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні йому пенсії протиправним, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/37731/21 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Аргументуючи таку позицію відповідач зазначив, що умови надання пенсій за віком особам, які працювали або прожили на території радіоактивного забруднення, визначені в статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказана стаття передбачає, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення мають право на пенсію зі зниженням пенсійного віку за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Згідно наданої позивачем довідки Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 23.04.2021 №334 ОСОБА_1 в період з 15.05.1988 по 08.12.1994 постійно проживала без реєстрації в селі Возничі Овруцького району, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Однак, взяти до уваги вказану довідку, як документ, що підтверджує факт постійного проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, неможливо, оскільки вона містить недостовірні відомості. Зокрема, згідно із записами у трудовій книжці, позивач в період з 19.07.1985 по 28.09.1994 працювала на ткацькому виробництві №2 Житомирського льонокомбінату. Крім того, на переконання відповідача, вказана довідка також не може бути прийнята до уваги у зв`язку з тим, що видана на підставі показів свідків.

Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві зазначило, що за відсутності у ОСОБА_1 необхідного періоду проживання (роботи) на території гарантованого добровільного відселення - станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років, ним було прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні їй пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповідного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 12.01.2004 Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.16).

З метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення нею 54-річного віку, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення.

Для підтвердження факту постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 додала:

- довідку Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334, згідно якої позивач в період з 15.05.1988 по 08.12.1994 постійно проживала без реєстрації у с. Возничі Овруцького району (наразі Коростенського району) Житомирської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до ІІІ-зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС (а.с.12);

- довідку Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №333, згідно якої позивач з 08.12.1994 по даний час зареєстрована та постійно проживає у с. Возничі Овруцького району (наразі Коростенського району) Житомирської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до ІІІ-зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС (а.с.11).

За наслідками розгляду поданих позивачем заяви та документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення, яким відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Про прийняте рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача листом від 23.06.2021 №0600-0216-8/46719 (а.с.17).

У вказаному листі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію зі зниженням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення мають право на пенсію зі зниженням пенсійного віку за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 "Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженої в Міністерстві юстиції України 31.07.2014 за №895/25672, за документ, що засвідчує особливий статус особи, подається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення. Водночас, позивачу було повідомлено, що надана нею довідка про постійне проживання з 15.05.1988 по 08.12.1994 у зоні гарантованого добровільного відселення, видана Словечанською сільською радою Овруцького району Житомирської області від 23.04.2021 №344, містить недостовірні відомості щодо факту її постійного проживання у зазначеній зоні забруднення, оскільки згідно із записами у трудовій книжці в період з 19.07.1985 по 28.09.1994 вона працювала на ткацькому виробництві №2 Житомирського льонокомбінату. Крім того, управління в листі було зазначено, що вказана довідка не може бути прийнята до уваги також через те, що вона видана на підставі показів свідків. З огляду на ненадання належних документів, які підтверджують період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення, управління дійшло висновку про відсутність права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 23.06.2021 №0600-0216-8/46719 вбачається, що фактичною підставою для відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років стала відсутність у неї необхідного періоду проживання (роботи) на території зони гарантованого добровільного відселення (станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років) через неврахування відповідачем періоду її проживання з 15.05.1988 по 08.12.1994 в селі Возничі Овруцького району, зазначеного в довідці Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334.

Вказана відмова у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стали підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Вирішуючи публічно-правовий спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що особа отримує право на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII у випадку дотримання таких умов:

- наявності у такої особи статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи;

- наявності у такої особи необхідного періоду проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення, який станом на 1 січня 1993 року повинен становити не менше 3 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 5 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Під час розгляду справи судом встановлено, що на виконання вимог п. 2.1 Порядку №22-1 та для підтвердження наявності у неї права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII ОСОБА_1 до заяви про призначення їй пенсії додала наступні документи:

- посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , видане 12.01.2004 Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.16);

- довідку Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №333 (а.с.11);

- довідку Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334 (а.с.12).

Відповідно до статті 9 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, пунктами 2 та 3 статті 11 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній станом на 12.01.2004 - на момент видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи) було передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема:

- особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно зі статтею 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 № 51 (в редакції, чинній станом на 12.01.2004 - на момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи) (далі - Порядок №51), передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, підтвердженого відповідним посвідченням 3 категорії серії НОМЕР_1 , виданого 12.01.2004 Житомирською обласною державною адміністрацією, надає їй права користуватися пільгами, в тому числі й щодо пенсійного забезпечення, передбаченими Законом №796-ХІІ.

Водночас, визначеними в абзаці 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII умовами, які надають особі право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є не тільки наявність статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, а ще й проживання (робота) такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3-х років.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, наявне у неї посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) надає їй право на призначення пенсії зі зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII та є достатнім доказом наявності у неї необхідного для призначення пенсії строку проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача суд зазначає наступне.

Пунктом 5 Порядку № 51 (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи) передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

З наведеної норми вбачається, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) видається, зокрема, особам, які: станом на 1 січня 1993 року прожили на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цієї території; або постійно проживають або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше трьох років.

Таким чином, суд вважає, що наявність у позивача посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 3 категорії є достатнім підтвердженням того, що вона станом на 01.01.1993 проживала на протязі не менше 3 років у зоні гарантованого добровільного відселення, а тому має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, під ас розгляду справи судом встановлено, що для підтвердження наявності необхідного для призначення пенсії строку проживання в зоні гарантованого добровільного відселення ОСОБА_1 надавала до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідку Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334, однак вказані в цій довідці періоди проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення не були враховані відповідачем, через суперечність такої інформації з інформацією, зазначеною в трудовій книжці позивача.

Перевіряючи правомірність таких дій відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до вищезазначеної довідки Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334, громадянка ОСОБА_1 з 15.05.1988 по 08.12.1994 постійно проживала без реєстрації у селі Возничі Овруцького (Коростенського) району Житомирської області, яке згідно постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106, належить до ІІІ зони радіоактивного забруднення - зони гарантованого добровільного відселення (а.с.12).

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991"Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", село Возничі Овруцького району Житомирської області дійсно відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

В свою чергу посилання відповідача на факт роботи позивача в періоди з 19.07.1985 по 28.09.1994 на ткацькому виробництві №2 Житомирського льонокомбінату, як на підтвердження фактичного не проживання позивача в селі Возничі Овруцького району у вказаний період, суд оцінює критично та відхиляє з наступних підстав.

Сторонами не заперечується той факт, що в трудовій книжці ОСОБА_1 дійсно наявні записи про її роботу в періоди з 19.07.1985 по 28.09.1994 на ткацькому виробництві №2 Житомирського льонокомбінату.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 наявність суперечностей між інформацією про її проживання в період з 15.05.1988 по 08.12.1994 у селі Возничі Овруцького району, вказаною у довідці Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334, та інформацією про її роботу в періоди з 19.07.1985 по 28.09.1994 на ткацькому виробництві №2 Житомирського льонокомбінату, вказаною в її трудовій книжці, пояснила тим, що під час роботи в Житомирському льонокомбінаті вона двічі перебувала у декретній відпустці у зв`язку з народження дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в період вказаних відпусток проживала в селі Возничі Овруцького району.

Дослідивши під час розгляду справи наявні у матеріалах справи копії свідоцтв про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд встановив, що місцем народження вказаних дітей є село Возничі Овруцького району, що у своє чергу підтверджує доводи позивача про її перебування під час роботи в Житомирському льонокомбінаті в декретних відпустах та проживання в період цих відпусток в селі Возничі Овруцького району.

Також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Суд зауважує, що трудова книжка не відноситься до документів, які підтверджують чи спростовують період проживання особи потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні гарантованого добровільного відселення.

Окрім цього, надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.

За таких обставин суд вважає, що дані трудової книжки ОСОБА_1 про її роботу в періоди з 19.07.1985 по 28.09.1994 на ткацькому виробництві №2 Житомирського льонокомбінату не можуть спростувати факту її постійного проживання в селі Возничі Овруцького району Житомирської області, яке належить до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджено довідкою Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334 та посвідченням потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 .

Крім того, довідка Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334 про період проживання позивача в селі Возничі Овруцького району Житомирської області є чинною, не була скасована органом, що її видав, та не визнавалась судом такою, що не відповідає фактичним обставинам. Відповідальність за достовірність цієї довідки несе орган, який її видав, недостовірність цієї довідки повинна бути доведена відповідачем, а не навпаки.

В свою чергу, доказів, які б підтверджували недостовірність довідки Словечанської сільської ради від 23.04.2021 №334, відповідачем не надано, відсутні будь-які судові рішення про її скасування, визнання недійсною або ж визнання дій сільської ради, що полягають у видачі цієї довідки неправомірними, а тому зазначена в довідці інформація відповідає дійсності та підлягає врахуванню.

У контексті наведеного суд приходить до висновку, що відповідачем було зроблено хибний висновок про фактичне не проживання ОСОБА_1 в період з 15.05.1988 по 08.12.1994 у селі Возничі Овруцького району Житомирської області, що належить до зони гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а відтак, вона має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" через не підтвердження факту її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 08.06.2021 нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку, в даному випадку 3 роки, встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Матеріалами справи підтверджується, що загальний строк проживання ОСОБА_1 в селі Возничі Овруцького району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, становить понад 30 років, що надає їй право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років.

Крім того, згідно з абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що в період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року пенсія за віком призначається за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Враховуючи вищезазначене правове регулювання, для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII необхідний страховий стаж повинен становити не менше 22 років.

Згідно інформації, зазначеної Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у листі від 23.06.2021 №0600-0216-8/46719, страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 3 місяці 25 днів, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії (08.06.2021) ОСОБА_1 досягла 54-річного віку.

Відтак, зважаючи на встановлену судом протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 з 08 червня 2021 року (з дати її звернення за призначенням пенсії) пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

З наявної у матеріалах справи квитанції вбачається, що позивачем під час звернення до суду з вказаними позовом було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Таким чином, беручи до уваги норми ч. 1 ст. 139 КАС України, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в повному обсязі підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (с. Возничі, Овруцький район, Житомирська область, 11120; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 08 червня 2021 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович