Справа № 120/2758/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 травня 2023 р. Справа № 120/2758/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (далі ГУ ПФУ у Запорізькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (далі Головне управління ПФУ у Вінницькій області , відповідач 2) із позовом в якому просила:

· визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 17.02.2023 р. №36 про відмову у призначенні пенсії за віком;

· зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , починаючи з 20 листопада 2022 р.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що вона звернулась до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком , однак їй відмовлено з підстав не надання довідки, що підтверджує (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення. При цьому, позивачка вказує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Відтак, на думку позивачки, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 24.03.2023 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

06.04.2023 р. представником відповідача 2 подано відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи не поданням позивачкою документу, який підтверджує факт її проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення не менше 4 років станом на 01.01.1993 р.

07.04.2023 р. надійшов відзив, в якому відповідач 1 просив відмовити в задоволенні позову, зазначаючи про те, що позивачці на підставі поданих нею документів, зараховано всі періоди до стажу, при цьому такий склав менше ніж 25 років. Відтак, за відсутності необхідного стажу, пенсійним органом прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, що є правомірним.

Розглянувши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступне.

10.02.2023 р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ у Вінницькій області зі заявою про призначення пенсії за віком. За екстротериторіальністю заяву передано на розгляд до ГУ ПФУ у Запорізькій області.

За наслідком розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України Запорізькій області прийнято рішення №36 від 17.02.2023 р. про відмову в зоні радіологічного контролю не менше 4 років.

Не погоджуючись із рішенням суб`єкта владних повноважень позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 11 Закону №796-XII встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Статтею 14 Закону №796-XII , визначено , що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років- 4 категорія.

Отже, як видно до 4 категорії віднесено осіб, які станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 65 Закону № 796-XII посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, яка діяла на час видачі позивачці посвідчення, затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №51), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Так, відповідно до п.п. 2, 6 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Водночас, ст. 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

За змістом вказаної статті, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, - зменшення віку передбачено - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачці видано посвідчення серії НОМЕР_1 потерпілої 4 категорії, відтак факт віднесення особи, яка станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала чи постійно навчалась у цій зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років, підтверджено даним посвідченням.

Щодо позиції відповідачів стосовно не надання довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях, то суд вказує, що Верховний Суд України в постановах від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а, а також Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі №404/5266/16-а (2-а/404/29/17) , 30 серпня 2022 року у справі 357/6372/17 дійшли наступних висновків:

«…єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи...».

Відтак, суд доходить висновку, що факт віднесення позивачки до осіб, які станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років, знайшов своє підтвердження, відповідно, вона має право на призначення пенсії згідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надає їй право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. А отже, спірне рішення підлягає є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити пенсію позивачці.

В свою чергу, визначаючись щодо дати, з якої слід призначити пенсію, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Суд акцентує увагу, що пенсійним віком з якого призначається пенсія є 60 років , при цьому, позивач звернувся за призначенням пенсії не у зв`язку із досягненням пенсійного віку, а з підстав призначення пенсії на пільгових умовах умовами для якої є наявність відповідного стажу і досягнення певного віку.

Відтак, із урахуванням вищепроцитованого пенсія має бути призначена з дня звернення до пенсійного органу, а не з дня досягнення 55 річного віку.

При цьому, позивачка звернулась за призначенням пенсії 10.02.2023 р., відтак, пенсію слід призначити з дня звернення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1073,60 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 715, 74 (2/3 задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 17.02.2023 р. №36.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 з 10.02.2023 р. пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 10 лютого 2023 р.

В решті вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір 715, 74 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ 20490012).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м.Запоріжжя, код ЄДРПУ 20490012).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна