Справа № 560/197/23
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/197/23
РІШЕННЯ

іменем України

01 травня 2023 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 19 від 25.11.2022 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 16.11.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV. Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що пенсійний орган відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відмовив, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

У відзиві на позов представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просив розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін у зв`язку зі складністю справи, та з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Дослідивши позовну заяву, відзив відповідача на позовну заяву, відповідь на відзив, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

16.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

До заяви про призначення пенсії позивачкою надано, зокрема, трудову книжку від 27.07.1981 серії НОМЕР_1 , диплом серії НОМЕР_2 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 19 від 25.11.2022 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 16.11.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

До страхового стажу позивачки не враховано: періоди роботи згідно трудової книжки від 27.07.1981 серії НОМЕР_3 , оскільки видана на особу російською мовою; період навчання згідно з дипломом від 20.07.1981 № НОМЕР_4 , оскільки виданий на особу російською мовою; період догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, оскільки у свідоцтві про шлюб від 07.06.1986 № НОМЕР_5 зазначено прізвище ОСОБА_2 (рос. мова), а згідно паспортних даних заявниця - ОСОБА_3 (рос. мова).

Не погодившись з відмовою в призначенні пенсії за віком та не врахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки від 27.07.1981 серії НОМЕР_3 , період навчання згідно з дипломом від 20.07.1981 №365947, період догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, п. "д", п. "ж" ч. 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає, що до стажу роботи зараховується також:

навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно із частиною другою статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

З матеріалів справи встановлено, що період навчання позивача з 01.09.1980 по 21.07.1981 в Пермському СПТУ-77 підтверджується відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 27.07.1981, а також дипломом серії НОМЕР_2 від 20.07.1981; періоди роботи позивача з 23.07.1981 по 10.10.1984, з 25.10.1984 по 10.10.1983, з 02.08.1989 по 22.12.1989, 01.03.1990 по 06.09.1990, з 10.09.1990 по 29.09.2005, з 30.09.2005 по 06.12.2005, з 19.12.2005 по 09.09.2006, з 10.09.2006 по 23.12.2006, з 03.01.2007 по 07.04.2007, з 01.06.2007 по 31.07.2007, з 19.09.2007 по 06.12.2007, з 24.12.2007 по 17.12.2008, з 23.09.2010 по 16.11.2010, з 18.09.2011 по 29.11.2011 підтверджується відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 27.07.1981; період догляду позивача за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_6 від 16.04.1987.

Відмовляючи позивачці у зарахуванні до її страхового стажу, періоду навчання, стажу роботи, період догляду позивача за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, які дають право на призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач у рішенні № 19 від 25.11.2022 послався на те, що трудова книжка від 27.07.1981 серії НОМЕР_3 видана на особу російською мовою; диплом від 20.07.1981 № НОМЕР_4 виданий на особу російською мовою; у свідоцтві про шлюб від 07.06.1986 № НОМЕР_5 зазначено прізвище ОСОБА_2 (рос. мова), а згідно паспортних даних заявниця - ОСОБА_3 (рос. мова).

Суд вважає за необхідне зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, в даному випадку дипломі та свідоцтві про шлюб.

Невідповідність у свідоцтві про шлюб запису прізвища позивача його паспортним даним, не можуть бути підставою для виключення таких періодів з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки особа не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, а це не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі інших документів.

Суд також зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак відповідач таким правом не скористався.

Суд також критично оцінює доводи відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивачки періодів, зазначених у трудовій книжці, з огляду на те, що остання видана на особу російською мовою.

Як зазначалося вище, відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

При цьому, Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.

Вказане дає підстави для висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права. Відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови у призначенні пенсії, чи неврахуванні відповідних періодів під час обрахунку страхового стажу, що впливає на її розмір.

Усупереч вказаному відповідач відмовив зарахувати позивачці періоди роботи, зазначені у трудовій книжці, через те, що остання видана на особу російською мовою - ОСОБА_5 .

При цьому відповідач під час обрахунку стажу роботи позивачки не аналізував сам зміст трудової книжки, тому що у спірному рішенні не надано оцінки жодному запису, що стосується саме періодів роботи позивачки.

Тобто трудова книжка позивачки, що є основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідачем, під час встановлення підстав для призначення пенсії, не досліджувалася, що свідчить про протиправність дій відповідача у цій частині.

Наведені вище висновки суду, зроблені на підставі дослідження матеріалів справи, аналізу чинного законодавства та позицій Верховного Суду, свідчать про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 19 від 25.11.2022.

Таким чином, суд приходить до переконання, що період навчання позивача з 01.09.1980 по 21.07.1981 в Пермському СПТУ-77 та період догляду позивача за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки такі відповідають записам в його трудовій книжці, а також відомостям диплому серії НОМЕР_2 від 20.07.1981, свідоцтва про шлюб від 07.06.1986 № НОМЕР_5 та свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_6 від 16.04.1987, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності яких не встановлено, а тому їх належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а такі формальні неточності як видача диплому на особу російською мовою та у свідоцтві про шлюб зазначення прізвища позивача ОСОБА_2 (рос. мова), покладається не на позивача, а на особу, яка допустила такі порушення, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів, та необхідність захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати такі періоди до страхового стажу ОСОБА_1 .

В частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійною фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.07.1981 та виплатити заборгованість, що виникла з жовтня 2022 року, суд зазначає таке.

Приписами частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зауважує, що повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Крім того, суд наголошує, що відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачкою заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Суд вважає передчасними вказані вище вимоги зобов`язального характеру, оскільки відповідачем не було надано оцінки періодам, зазначеним у трудовій книжці позивачки. Відповідач обмежився лише загальним оглядом трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 27.07.1981, вказавши у спірному рішенні на те, що остання видана на особу російською мовою.

На підставі викладеного вище, обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, доходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивачки у цій частині є зобов`язання Головне управління Пенсійною фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 16.11.2022 з урахуванням висновків суду.

За нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 496,20 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 19 від 25.11.2022 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 21.07.1981 в Пермському СПТУ-77 та період догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 16.11.2022, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький

"Згідно з оригіналом"
Суддя І.І. Тарновецький