Справа № 440/8137/20
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 р.Справа № 440/8137/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2021, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 07.06.21 по справі № 440/8137/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) до Державної екологічної інспекції України (надалі по тексту - відповідач, ДЕІ України), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України від 20.11.2020 № 413-о "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ", а також визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції Центрального округу від 23.11.2020 № 236-о "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ". та наказ Державної екологічної інспекції України №464-о від 21.12.2020 "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Державну екологічну інспекцію Центрального округу (надалі по тексту - ДЕІ Центрального округу).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Державної екологічної інспекції України від 20.11.2020 № 413-о "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ".

Визнано протиправним та скасовано Наказ Державної екологічної інспекції України №463-о від 21.12.2020 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ".

Визнано протиправним та скасовано Наказ Державної екологічної інспекції України №464-о від 21.12.2020 "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції Центрального округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу з 21 січня 2021 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення з 21 січня 2021 року ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції Центрального округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Державна екологічна інспекція України, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом було винесено рішення без врахування всіх обставин справи при встановленні факту інформування ОСОБА_1 щодо засідання дисциплінарної комісії, а саме не було належним досліджено усі документи, які було скеровано до суду Державною екологічною інспекцією України. Зазначає, що протокол про доведення інформації та документів до відома державного службовця від 15.10.2020 є належним доказом, який підтверджує юридичний факт, а саме відправлення запрошення на засідання дисциплінарної комісії ОСОБА_1 15.10.2020, а тому доводи суду є необгрунтованими. Відповідач вважає, що діяв об`єктивно і обґрунтовано, вживав можливі заходи для повідомлення позивача про наявність дисциплінарного провадження та витребування пояснень у державного службовця, однак останній уникав отримання повідомлень на свою електронну адресу та засобів телекомунікаційного зв`язку, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не скористався наданими йому правами. Стверджує, що приписи чинного законодавства не містять положення щодо обов`язкової наявності того чи іншого документа, який може бути підставою для ініціювання дисциплінарного провадження. Виходячи з наведеного, важливим є наявність у документі інформації щодо підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, в якому наводяться відомості щодо протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Відповідним документом слугувала саме службова записка завідувача Сектору з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_2 від 12.10.2020. Про неналежне виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 свідчать результати проведеної перевірки з питань дотримання законодавства про працю інспектором праці Управління Держпраці у Полтавській області ОСОБА_3 . Зазначає, що Дисциплінарною комісією об`єктивно та повно встановлені обставини вчинення дисциплінарного проступку, враховано відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, відсутність пояснень державного службовця, пояснення його безпосереднього керівника та неналежне виконання посадових обов`язків. Відтак, відповідачем дотримано встановлений Законом України "Про державну службу" порядок дисциплінарного провадження з визначеннях обставин, що підлягають врахуванню суб`єктом призначення під час дисциплінарного стягнення. З`ясування всіх обставин, які вимагає встановити стаття 74 Закону України "Про державну службу" вказували на незадовільну попередню роботу позивача, неналежне виконання службових обов`язків, що вплинуло на визначення найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення з посади.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представники відповідачів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просили скаргу задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 наказом Державної екологічної інспекції України № 22-о від 27.01.2020 "Про призначення ОСОБА_1 " з 28 січня 2020 року призначений на посаду начальника Державної екологічної інспекції Центрального округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу (а.с. 12, т.1).

На підставі службової записки завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_2 від 12.10.2020 Головою ДЕІ України 12.10.2020 видано Наказ № 368 "Про порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 " (а.с. 104, т.1).

Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України 09.11.2020 направила Голові ДЕІ України ОСОБА_4 подання, в якому рекомендувала застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за не забезпечення підприємством працівника для здійснення витрат під час службового відрядження (авансом) відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України "Про державну службу" (а.с.133-137, т.1).

На підставі вказаного подання Державною екологічною інспекцією України винесено Наказ від 20.11.2020 № 413-о "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 " (а.с.140, т.1).

Наказом Державної екологічної інспекції Центрального округу від 23.11.2020 № 236-о "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 " оголошено наказ Державної екологічної інспекції України від 20.11.2020 № 413-о "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 " датою, яка є першим робочим днем наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 (а.с.115, т.2).

Також, 19-23 жовтня 2020 складено довідку про перевірку діяльності та виконання повноважень Державною екологічною інспекцією Центрального округу за період з 01.01.2020 по 16.10.2020 (а.с. 70-172, т.3).

На підставі службової записки завідувача Сектору з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_2 від 10.11.2020 (а.с. 173-174, т.3) Наказом Держекоінспекції від 10.11.2020 № 395-о "Про порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 " порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 , начальника Державної екологічної інспекції Центрального округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу за ознаками вчинення дисциплінарного проступку (а.с. 66-69, т.3).

Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України 10.12.2020 направила Голові ДЕІ України ОСОБА_4 подання, в якому рекомендувала застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу" (а.с.35-64, т.5).

На підставі вказаного подання Державною екологічною інспекцією України винесено Наказ від 21.12.2020 №463-о "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 " (а.с. 67-68, т.5), а також № 464-о "Про звільнення ОСОБА_1 " (а.с. 69, т.1).

Вважаючи свої права порушеними наказами Державної екологічної інспекції України від 20.11.2020 № 413-о "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_5 ", № 463-о від 21.12.2020 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ", № 464-о від 21.12.2020 "Про звільнення ОСОБА_1 ", а також Наказом Державної екологічної інспекції Центрального округу від 23.11.2020 № 236-о "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ", позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Дисциплінарна комісія дійшла помилкового висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого частиною 2 статті 65 Закону України "Про державну службу" без повного, всебічного і об`єктивного з`ясування фактичних обставин та без належної оцінки усіх доказів, оскільки дисциплінарне стягнення може бути накладено лише у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIIІ (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) (надалі також - Закон № 889-VIIІ) цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно частини 1 статті 64 Закону № 889-VIIІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 65 Закону № 889-VIIІ визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частина 2 статті 65 Закону № 889-VIIІ визначає, що дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

В частині 1 статті 66 Закону № 889-VIIІ передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 5 статті 66 Закону № 889-VIIІ визначено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (частина 1 статті 69 Закону № 889-VIIІ).

Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів (частина 3 статті 69 Закону № 889-VIIІ).

Згідно частини 11 статті 69 Закону № 889-VIIІ суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа (ч. 1 ст. 73 Закону № 889-VIIІ).

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону № 889-VIIІ дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку (ч. 6 ст. 74 Закону № 889-VІІІ).

Відповідно до положень статті 75 Закону № 889-VІІІ перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Статтею 76 Закону № 889-VІІІ передбачено, що державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Відповідно до частини першої статті 77 Закону № 889-VІІІ рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Відповідно до статті 71 Закону № 889-VIIІ Кабінетом Міністрів України постановою від 04.12.2019 № 1039 затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження (надалі по тексту - Порядок №1039), відповідно до пункту 2 якого встановлено, що процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Пунктом 19 Порядку №1039 визначено, що формою роботи Комісії, дисциплінарної комісії є засідання.

Положеннями п. 22 Порядку №1039 визначено, що рішення Комісії, дисциплінарної комісії оформляється протоколом.

У протоколі зазначаються прізвище та ініціали голови, секретаря і присутніх на засіданні членів дисциплінарної комісії, місце, дата проведення засідання, час початку і закінчення засідання, порядок денний, результати розгляду порядку денного, результати голосування за кожним пунктом порядку денного, прийняті рішення.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа /п.24 Порядку №1039/.

Документи та матеріали, що долучаються до дисциплінарної справи, повинні відповідати вимогам щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами в державному органі /п. 26 Порядку №1039/.

Згідно положень п.27 Порядку №1039 дисциплінарна справа формується з урахуванням вимог порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого НАДС.

Тривалість формування дисциплінарної справи не може перевищувати 20 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 30 календарних днів.

З метою формування дисциплінарної справи Комісія, дисциплінарна комісія може звертатися до відповідних посадових осіб державного органу (його територіальних органів), у якому здійснюється дисциплінарне провадження, інших державних органів, підприємств, установ, організацій щодо надання відповідних пояснень, документів, матеріалів (належним чином завірених копій) /п.28 Порядку №1039/.

Відповідно до п. 31 Порядку №1039 комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді.

Державний службовець має право: бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії; надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Державний службовець користується іншими правами, встановленими Конституцією та законами України.

Положеннями п.32 Порядку №1039 встановлено, що про дату, час і місце засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

У разі коли державний службовець не прибув на засідання або не повідомив про поважні причини своєї відсутності, а також не надав письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, Комісія, дисциплінарна комісія складає акт про відмову від надання пояснень.

Відсутність державного службовця на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження.

Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання /п. 33 Порядку №1039/.

Згідно п. 34 Порядку №1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.

Положеннями п. 35 Порядку №1039 комісія, дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення (керівникові державної служби) пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання.

Одночасно із внесенням суб`єкту призначення (керівникові державної служби) пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення (керівнику державної служби) такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення (керівнику державної служби) відповідно до статті 75 Закону.

Таке повідомлення державного службовця здійснюється шляхом вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у встановленому порядку. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Державний службовець надає письмове пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу.

У разі ненадання державним службовцем письмового пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу не пізніше ніж як за два календарних дні до закінчення строку прийняття суб`єктом призначення (керівником державної служби) рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження державний службовець вважається таким, що відмовився від надання письмового пояснення.

Відповідно до п. 36 Порядку №1039 за результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення (керівник державної служби) протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Рішення оформляється наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення (керівника державної служби).

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що наказ від 20.11.2020 № 413-о про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляді догани, прийнятий без дотримання норм Порядку № 1039.

Так, пунктом 32 Порядку №1039 встановлено, що про дату, час і місце засідання дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання дисциплінарної комісії.

В той же час, як встановлено з матеріалів справи, 13.10.2020 відбулося засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДЕІ України, за результатами якого, крім іншого, було вирішено: провести засідання та запросити ОСОБА_1 на 09 год. 00 хв. 27 жовтня 2020 року для ознайомлення з наявними на цей час матеріалами дисциплінарної справи та надання пояснень щодо обставин, як стали підставою для порушення дисциплінарного провадження відносно нього, про що складено відповідний протокол №1 від 13.10.2020 (а.с. 145-147 т.1).

Водночас, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази повідомлення позивача, як цього вимагає п.32 Порядку №1039, про дату, час та місце засідання дисциплінарної комісії не менш як за п`ять календарних днів до дня її проведення.

Відхиляючи доводи відповідача в апеляційній скарзі про дотримання комісією порядку проведення відповідних дисциплінарних проваджень, за результатами яких винесено наказ від 20.11.2020 № 413-о про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, колегія суддів звертає увагу на відсутність належних та достовірних доказів повідомлення позивача про первинно призначене засідання на 27 жовтня 2020 року відповідно до протоколу №1 від 13 жовтня 2020 року, які надані відповідачем1.

Як правильно виснував суд першої інстанції, направлення шляхом надсилання на електронну пошту позивача не містить дати такого направлення, а саме графа "Дата" містить зазначення "сьогодні", а сам знімок екрана не містить області, яка б вказувала на дату його формування. В свою чергу, направлення листа про повідомлення в частині дати первинно призначеного засідання комісії шляхом надсилання через застосунок Viber також не містить дати такого направлення, а саме містить зазначення "сегодня" (мовою оригіналу), а також не містить інформації про номер телефону, на який направлялись відповідні файли (найменування контакту може коригуватись користувачем такого застосунку на власний розсуд) /а.с. 154, т.1/.

Отже, будь-яких доказів в підтвердження здійснення повідомлення позивача про час, дату та місце проведення засідання дисциплінарної комісії відповідачем1, в порядку та спосіб визначений Порядком №1039, до матеріалів справи не надано, в матеріалах дисциплінарної справи відсутні.

Крім того, призначення на засіданні комісії, яке відбулося 04.11.2020 дати наступного засідання лише через два дні, а саме на 06.11.2020, апріорі здійснено з порушенням Порядку №1039, оскільки державний службовець має бути повідомлений не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання. В той час, як повідомити з 04.11.2020 до 06.11.2020 не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання не вбачається можливим.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що дисциплінарна комісія зобов`язана повідомити державного службовця лише про перше засідання саме для ознайомлення з наявними матеріалами дисциплінарної справи, а також для надання ним письмових пояснень, є необґрунтованими, оскільки суперечать змісту пунктам 31, 32 Порядку №1039 та нівелює право державного службовця бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Викладені пункти Порядку № 1039 містить імперативну норму, що встановлює обов`язок відповідної комісії з повідомлення державного службовця та не містить обмеження такого обов`язку лише первинно призначеним засіданням, як стверджує відповідач в межах даної справи. Також, абзацом 2 п. 31 Порядку №1039 визначено право державного службовця бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії, і такому праву в абзаці першому п. 31 Порядку №1039 визначено кореспондуючий обов`язок дисциплінарної комісії запросити державного службовця на кожне своє засідання. Оскільки, засідань дисциплінарної комісії відносно дисциплінарного провадження щодо позивача було декілька, то і, виходячи з права державного службовця бути присутнім на таких засіданнях, відповідач1 був зобов`язаний завчасно та в належний спосіб повідомити позивача про час, дату та місце всіх засідань дисциплінарної комісії. Втім судовим розглядом встановлено, що відповідач самоусунувся від обов`язку повідомляти позивача про кожне засідання дисциплінарної комісії.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем1 положень абзаців 1-2 п. 32 Порядку №1039, зокрема в частині повідомлення про дату, час і місце засідання дисциплінарної комісії державному службовцю не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання дисциплінарної комісії.

Відхиляючи доводи заявника апеляційної скарги про те, що позивач уникав отримання повідомлень на свою електронну адресу та засобів телекомунікаційного зв`язку, слід зазначити, що відповідна комісія, будучи обізнаною про перебування позивача на лікарняному, не скористалась правом на продовження строку такого дисциплінарного провадження, чим обмежила його право на надання пояснень, ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та особистої участі під час проведення засідань дисциплінарної комісії. При цьому, маючи можливість повідомляти позивача про кожне засідання дисциплінарної комісії, в тому числі користуючись Порядком фіксації доведення інформації або документа до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міні України від 11.12.2019 № 1042, відповідачем не надано протоколів про доведення інформації або документів до відома державного службовця, щодо інформування позивача про кожне заплановане засідання дисциплінарної комісії.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів зважає на порушення відповідачем1 порядку прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи, не поінформування позивача про наявність відносно нього відповідного подання дисциплінарної комісії та позбавлення права позивача подати свої письмові пояснення відповідно до статті 75 Закону №889-VIII, що має наслідком недотримання приписів Порядку № 1039 та норм Закону №889-VIII та визнання протиправними оскаржуваних наказів, які прийняті з порушенням наведених вище норм правових актів.

Продовжуючи судовий розгляд, колегія суддів зазначає, що дисциплінарне провадження, за результатами якого винесено наказ від 20.11.2020 № 413-о про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляді догани, порушено у зв`язку з надходженням службових записок завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції Держекоінспекції ОСОБА_2 .

Так, відповідна службова записка № 38 від 12.10.2020 складена стосовно неналежного виконання посадових обов`язків начальником ДЕІ Центрального округу ОСОБА_1 суть питання якої наступна: "У ході інспекційного відвідування Інспекції інспектором праці Управління Держпраці у Полтавській області ОСОБА_3 виявлено порушення начальником ДЕІ Центрального округу ОСОБА_1 вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів", що проявлялось у незабезпеченні ОСОБА_6 коштами як авансом для здійснення поточних витрат при відрядженні на 26 діб відповідно до наказу Інспекції від 04.05.2020 № 164-від.

Разом з тим, відповідно до підпункту 1 пункту 6 розділу ІІІ Положення про Державну екологічну інспекції Центрального округу, затверджену наказом інспекції від 28.04.2020 № 136, начальник Інспекції очолює Інспекцію, здійснює керівництво її діяльністю, несе персональну відповідальність за та результати її діяльності, представляє інтереси Інспекції у відносинах з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, а також у суді (а.с. 105, т.1).

Варто наголосити, що перевіряючи такі обставини, комісією не здійснено дослідження ні самого наказу про відрядження від 04.05.2020 №164-від, ні обставин щодо неможливості відповідного забезпечення ОСОБА_2 коштами як авансом для здійснення поточних витрат при відрядженні на 26 діб та пояснень від начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансів, посадових інструкцій такого відділу, зважаючи на покладення контролю за виконанням такого наказу від 04.05.2020 №164-від саме на начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансів.

Крім того, відповідачем також не відбирались пояснення і співробітника ОСОБА_2 стосовно вказаних обставин, а також не з`ясовувалось поновлення його порушеного права на відповідні кошти, у тому числі шляхом їх компенсування відразу після подання таким працівником оформленого та підписаного звіту про використані кошти під час відрядження та надання первинних документів в підтвердження здійснення відповідних витрат.

Колегія суддів зазначає, що не здійснення перевірки всіх обставин щодо невиплати авансу перед відрядженням працівника, не встановлення відповідальних осіб згідно вказаного наказу та згідно посадових інструкцій саме щодо незабезпечення ОСОБА_2 коштами як авансом для здійснення поточних витрат при відрядженні на 26 діб відповідно до наказу Інспекції від 04.05.2020 № 164-від, як зазначено в довідній записці, не може в автоматичному порядку свідчити про наявність вини позивача та як наслідок притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що проведення дисциплінарного провадження відбулося не у відповідності до вимог законодавства, а також з тим, що Дисциплінарна комісія дійшла передчасного висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу".

Щодо висновків суду першої інстанції про протиправність наказів від 21.12.2020 № 463-о про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляді звільнення та № 464-о про звільнення ОСОБА_1 з посади, колегія суддів так само зважає на порушення відповідачем1 положень абзацу 1 п. 32 Порядку №1039, зокрема в частині повідомлення про дату, час і місце засідання дисциплінарної комісії державному службовцю шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення відповідачем1 положень абзаців 1-2 п. 32 Порядку №1039, зокрема в частині повідомлення про дату, час і місце засідання дисциплінарної комісії державному службовцю не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання дисциплінарної комісії, а саме про засідання комісії, які відбулися 11 листопада 2020 року, 30 листопада 2020 року та 08 грудня 2020 року.

Слід зазначити, що підставою для порушення дисциплінарного провадження, за результатами якого винесено наказ від 21.12.2020 № 463-о про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляді звільнення, слугувало надходження службової записки начальника Управління державного екологічного нагляду (контролю) природних ресурсів, керівника робочої групи Держекоінспекції з проведення перевірки діяльності та виконання повноважень ДЕІ Центрального округу за період з 01.01.2020 по 16.10.2020 ОСОБА_7 стосовно наявності в діях начальника ДЕІ Центрального округу ОСОБА_1 , його першого заступника та заступника начальника дисциплінарного проступку. Зокрема, відповідно до наказу Держекоінспекції від 15.10.2020 № 373 "Про проведення перевірки діяльності Державної екологічної інспекції Центрального округу", робочою групою ДЕІ з 19 до 23 жовтня 2020 року проаналізована діяльність та виконання повноважень вказаного територіального округу Держекоінспекції за період з 01.012020-16.10.2020. За результатами перевірки складено відповідну довідку (102 арк.). На підставі окремих висновків, викладених у довідці про перевірку діяльності виконання повноважень ДЕІ Центрального округу за період з 01.012020-16.102020, визнано незадовільною роботу, у тому числі начальника інспекції ОСОБА_1 (а.с. 175-176, т.3).

При цьому, повторно перевіряючи обставини, викладені в службовій записці завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції Держекоінспекції ОСОБА_2 № 43 від 10.11.2020, комісією всупереч частині сьомій статті 66 Закону України "Про державну службу" не враховано, що за кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Враховуючи, що до позивача вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани по вказаним вище фактам, підстав для вивчення даної службової записки комісією не було.

Окрім іншого, колегія суддів зазначає, що поданням від 10.12.2020 констатовано наявність у діях начальника ДЕІ Центрального округу ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п.7 ч.2 ст. 65 Закону, а саме перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення, однак, в супереч вимог чинного законодавства, членами дисциплінарної комісії не надано пояснень та опису які саме службові повноваження ним перевищені та в якій мірі.

Колегія суддів акцентує увагу, що в спірному наказі не зазначено суті вчиненого порушення, тобто в чому конкретно виразилося перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої і другої статті 74 Закону України "Про державну службу" дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Частиною другою статті 77 цього Закону передбачено, що у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. Вимагає зазначення у рішенні виду дисциплінарного проступку і його юридичної кваліфікації.

Таким чином, зазначення в рішенні про притягнення до дисциплінарної відповідальності конкретного пункту частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу" дозволяє чітко визначити як кваліфікував дії чи бездіяльність державного службовця саме той орган (посадова особа), який прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також перевірити правильність застосування до державного службовця певного виду стягнення.

Крім цього, обрання того чи іншого виду стягнення передбаченого статтею 66 Закону України "Про державну службу" безпосередньо залежить від того, який саме дисциплінарний проступок вчинений державним службовцем.

Саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також ненаведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі №1340/4847/18.

Крім цього, суд зазначає, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до державного службовця, який порушив службову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності.

Особливе значення під час визначення діяння державного службовця як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини державного службовця - певного ставлення особи до своїх протиправних дій і їхніх шкідливих наслідків.

Отже, наказ про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення й час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, суть яких зводиться до того, що зі змісту згаданого подання дисциплінарної комісії об`єктивна сторона дисциплінарного проступку відсутня. Відповідач не навів жодних фактів, що підтверджують вчинення позивачем дисциплінарного проступку, з посиланням саме на положення відповідних нормативно-правових актів. Вказане ж стосується щодо зазначення негативних наслідків, оскільки в такому подані лише констатовано про їх наявність, однак не визначено конкретного розміри та причино-наслідкового зв`язку із конкретними діями позивача.

Виходячи зі змісту статей 64-67, 73 та 74 Закону України "Про державну службу", дисциплінарна справа повинна містить висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстави для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, у якому дисциплінарною комісією в повному обсязі мають бути відображені (зафіксовані) факти, причини та умови що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; оцінка його дій або бездіяльності; факти невиконання або неналежного виконання ним посадових обов`язків. Вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку з посиланням на відповідних нормативно-правових актів; ступенів вини, характеру та тяжкості дисциплінарного проступку, обставин за яких він був вчинений, настання наслідків; наведені обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність державного службовця; наявність заохочень, дисциплінарних стягнень та ставлення до служби; заяви, клопотання, пояснення, а також зауваження державного службовця.

Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. На думку суду, відповідач на момент притягнення позивача до спірної дисциплінарної відповідальності знав про перебування позивача на лікуванні, про неналежне повідомлення про всі засідання дисциплінарної комісії, і у зв`язку із цим про відсутність письмових пояснень позивача, про відсутність належного повідомлення позивача про внесене відносно нього подання та про необхідність надання ним письмових пояснень, про наявність відкритих проваджень в судах щодо проведених ДЕІ Центрального округу перевірок та про відсутність інформації про прийнятті рішення та про дату набрання ними законної сили, однак вказані обставини не врахував, і як наслідок виніс протиправний наказ.

Верховний Суд вже роз`яснював, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень "суб`єктивізує" акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (наприклад, постанови Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 826/6528/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18, від 10 січня 2020 року у справі № 2040/6763/18).

У цій справі колегія суддів уважає за необхідне звернути увагу на відсутність в поданні та спірних наказах чіткого формулювання суті та обставин допущеного позивачем проступку з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, що не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких відповідач дійшов висновків про наявність в діях дисциплінарного проступку, що призвело до виникнення негативних наслідків.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Дисциплінарна комісія дійшла помилкового висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого частиною 2 статті 65 Закону України "Про державну службу" без повного, всебічного і об`єктивного з`ясування фактичних обставин та без належної оцінки усіх доказів, оскільки дисциплінарне стягнення може бути накладено лише у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

За таких обставин, наявні підстави для визнання протиправним наказу про звільнення позивача та поновлення його на попередній посаді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 по справі № 440/8137/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов
Повний текст постанови складено 01.05.2023.