Справа № 160/2711/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 квітня 2023 року Справа № 160/2711/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кучугурної Н.В.

секретаря судового засідання Дубини Ю.О.

за участю:

позивача: не з`явився;

від позивача: ОСОБА_1 , адвокат;

від відповідача: Бабаніна Т.І., представник,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у м. Дніпрі клопотання представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №160/2711/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2023 через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ольховик-Красильнікова Любов Павлівна, до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16.03.2022 №356 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується ОСОБА_2 ;

- поновити ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) на посаді слідчого відділу поліції №6 Криворізького районного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в спеціальному званні майор поліції з 16 березня 2022 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Троїцька, будинок 20-А, ідентифікаційний номер юридичної особи 40108866) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 16 березня 2022 року по день поновлення на службі.

Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/2711/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.

Ухвалою суду від 20.02.2023 заяву представника позивача - адвоката Ольховик-Красильнікової Л.П. про поновлення строку звернення до суду задоволено; поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу; прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; установлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано у відповідача додаткові докази у справі.

08.03.2023 до суду від представника позивача адвоката Ольховик-Красильнікової Л.П. надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.03.2023 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження; здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження одноособово суддею Кучугурною Н.В.; справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 03.04.2023 на 11:30 год.

03.04.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Кучугурної Н.В. у щорічній відпустці. Справу призначено до розгляду на 26.04.2023 на 11:30 год.

10.03.2023 представником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обгрунтування клопотання представник відповідача зазначає, що ОСОБА_2 15.03.2022 було подано рапорт з проханням звільнити її зі служби в поліції за власним бажанням з 16.03.2022. Також, 15.03.2022 позивачем до відділу кадрового забезпечення були здані спеціальний жетон та службове посвідчення ОСОБА_2 16.03.2023 за допомогою електронної комунікації у месенджері «Telegram» на мобільний номер телефону позивача було відправлено повідомлення про її звільнення відповідно до наказу ГУНП від 16.03.2022 №356 о/с за власним бажанням. У свою чергу, ОСОБА_2 у месенджері повідомляла працівникам кадрового забезпечення про те, що подала декларацію при звільненні. Відповідач указує, що з 16.03.2022 ОСОБА_2 на службу не виходила. Одноразову грошову допомогу при звільненні, як і передбачено спеціальними нормативно-правовими актами, було виплачено упродовж 2-х місяців (у квітні 2022 року позивачу перераховано на картку 68878,26 грн). Таким чином, позивачу з 16.03.2022 було відомо про підстави звільнення з поліції, однак до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів ОСОБА_2 звернулася лише 14.02.2023 через одинадцять місяців з моменту, коли їй стало відомо про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідач, посилаючись но практику Верховного Суду та законодавчі норми вважає, що позивач з моменту видання наказу про звільнення (15.03.2022) не була обмежена в доступі до суду, причин поважності пропуску строку суду не надала. Таким чином, представник відповідача вважає, що позивач пропустила місячний строк на звернення до суду в межах цієї справи, та, посилаючись на ст. 123 КАС України, просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

У підготовчому судовому засіданні 26.04.2023 представник відповідача Бабаніна Т.І. підтримала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, наведених у клопотанні; представник позивача Ольховик-Красільнікова Л.П. заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає таке.

Підстави для залишення позову без розгляду визначає стаття 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частинами 3, 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто, для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду необхідні такі умови: позивачем, після відкриття провадження, не подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними; висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважнии.

Суд зазначає, що питання про поновлення позивачу строку звернення до суду було вирішено ухвалою суду від 20.02.2023 на підставі заяви позивача від 14.02.2023.

В цій ухвалі суд указав про те, що згідно з частинами 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи предмет заявленого позову та наведені норми процесуального закону, суд зазначає, що у цій справі застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду з дня, коли позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас представник позивача вказує, що з наказом про звільнення зі служби в поліції позивача взвагалі не було ознайомлено.

Крім цього, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалась.

Останнім Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2915-ІХ від 14.02.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Суд зазначає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Поряд з цим, при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

Так, до матеріалів позовної заяви представником позивача надані докази про евакуацію у березні 2022 року жителів Інгульця (м. Кривий Ріг) у зв`язку з наближенням ворожих військ; копію свідоцтва про народження у позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки ОСОБА_3 .

У зв`язку з наведеними обставинами, а також для збереження життя та здоров`я малолітньої дитини позивач разом з малолітньою дитиною виїхали за кордон, що підтверджується листом Державної прикордонної служби України від 07.02.2023 №07/02-2023.

Також, суд урахував, що після повернення на територію України (14.01.2023) позивач невідкладно стала вживати заходи щодо відновлення порушеного, за її доводами, права.

За приписами частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, суд уважав наведені у заяві представником позивача причини пропуску строку звернення до суду, у сукупності з наданими доказами пропуску цього строку, поважними, у зв`язку з чим, дійшов висновку про поновлення позивачу пропущеного строку звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

У клопотанні про залишення позову без розгляду відповідач зазначає, що позивачу з 16.03.2022 було відомо про підстави звільнення з поліції, однак до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів ОСОБА_2 звернулася лише 14.02.2023.

Поряд з цим, як зазначено вище, у зв`язку із запровадженим в Україні воєнним станом, для збереження життя та здоров`я малолітньої дитини позивач разом з малолітньою дитиною виїхали за кордон, що підтверджеється листом Державної прикордонної служби України від 07.02.2023 №07/02-2023, згідно з яким, позивач вже 15.03.2022 перетнула кордон України на виїзд.

Отже, через підстави, які пов`язані із уведеним в Україні воєнним станом, і, які мали безпосередній вплив на можливість позивача звернутись до суду з цим позовом у встановлений законом строк, а також з огляду на обгрунтування цих підстав позивачем і надання відовідних доказів на їх підтвердження, суд дійшов висновку про поновлення позивачу строку звернення до суду з цим позовом і станом на час постановлення цієї ухвали суд не вважає цей висновок передчасним.

За викладених обставин, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 167, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №160/2711/23 про залишення позову без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 01.05.2023.

Суддя Н.В. Кучугурна