Справа № 260/4319/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Ужгород№ 260/4319/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Гавій Л.В.

за участі представника

відповідача 1: Боднар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області (Закарпатський рибоохоронний патруль) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 квітня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі виготовлено 01 травня 2023 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державного агентства меліорації та рибного господарства України (далі відповідач 1, Держрибагентство), яким просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Держрибагенства щодо не виконання ст. 19 Конституції України, ст. 47 та ст. 116 КЗпП України та п. 4.1 та п.4.2 розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників при звільненні ОСОБА_1 ;

2. Зобов`язати Держрибагенства за не виконання ст. 19 Конституції України, ст. 47, ст. 116 КЗпП України та п.4.1 та п.4.2 розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників при звільненні ОСОБА_1 вчинити дії шляхом нарахувати та виплатити ОСОБА_1 кошти в розмірі 962773,48 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в день звільнення Держрибагентством не було виконано обов`язкові вимоги приписів cт.19 Конституції України, cт.47 та cт.116 КЗпП України та розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок. З листів позивача, які додані до позовної заяви, видно що ОСОБА_1 неодноразово звертався про здійснення запису в трудову книжку та давав згоду з зазначенням адреси про пересилання роботодавцем трудової книжки. Також приписами трудового законодавства передбачений обов`язок роботодавця при звільненні забезпечити виконання вимог законодавства щодо виплати в день звільнення всіх належних коштів працівнику, які на день звільнення в свою чергу 300751,94 грн. Також з доданих листів встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався про виплату коштів, передбачених ст. 116 КЗпП України, при його звільненні.

Ухвалою судді від 22.11.2022 відкрито провадження у даній адміністративній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

20.01.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого Держрибагенство заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначає, листом Держрибагентства від 09.12.2021 року ОСОБА_1 направлялася завірена належним чином копія наказу Держрибагентства від 08.12.2021 року № 127-ТО Про звільнення ОСОБА_1 , а також інформація про необхідність прибути до Управління роботи з персоналом для отримання трудової книжки або надання письмової згоди до Держрибагентства про направлення трудової книжки у зв`язку із звільненням з посади. Крім того, листом відповідача від 08.12.2022 року додатково повідомлено позивача про направляння копії наказу та необхідність отримання трудової книжки. Однак, позивач для отримання трудової книжки до Держрибагентства не з`являвся, а також не надсилав ніяких заяв на адресу Держрибагентства щодо згоди отримання трудової книжки поштою, а тому, трудова книжка позивача була направлена на адресу, зазначену в особовій справі, та яку той особисто зазначав при заповненні відповідних документів, які долучалися до особової справи.

Крім того, зазначає що ОСОБА_1 було виплачено кошти за відрядження у повному обсязі, відповідно до поданих ннм звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.

Стосовно оплати періоду тимчасової непрацездатності стверджує, що відповідно до листа Закарпатського рибоохоронного патруля від 29.12.2022 року № 1-16-01/1009-22 (за період з червня 2019 року по сьогоднішній день ОСОБА_1 жодних листів непрацездатності до Закарпатського рибоохоронного патруля не подавалось. При цьому, електронний лист непрацездатності ОСОБА_1 за період перебування на лікарняному з 29.11.2021 року по 08.12.2021 року виплачено в грудні 2021 року в повному обсязі, згідно платіжного доручення від 12.01.2022 року № 700, від 12.01.2022 № 702.

Щодо проведення розрахунку з ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням зазначає, що відповідно до наказу Закарпатського рибоохоронного патруля від 09.12.2021 року № 65 Про здійснення розрахунків у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з позивачем проведено повний розрахунок у зв`язку з його звільненням, відповідно до довідки про нарахування та виплати останньому коштів за період з травня 2019 року по грудень 2022 року.

Відносно звернень ОСОБА_1 про надання йому відпусток, вказує, що у зв`язку зі звільненням позивача у грудні 2022 року, з ним було проведено повний розрахунок відповідно до норм чинного законодавства, а також виплачена компенсація за невикористані щорічну основну та щорічну додаткову відпустки у кількості 57 календарних днів.

Одночасно, 20.01.2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем встановленого ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду із даними позовними вимогами.

В обгрунтування необхідності залишення позовної заяви без розгляду зазначає, що зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути із відповідача кошти за період з 31.05.2019 року по теперішній час, отже, право на звернення із вказаною позовною заявою виникло ще в 2019 році, проте, позивач не скористався своїм правом на звернення до суду у строки, встановлені ст. 233 КЗпП України.

Крім того, з огляду на наявність судового рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 року у справі № 260/7913/22, яким фактично вирішено спірні трудові правовідносини, про які йдеться у позовній заяві ОСОБА_1 , підстави для поновлення пропущеного строку для звернення до суду відсутні.

31.01.2023 року позивачем до суду направлено заперечення на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, зміст якого зводиться до заперечення щодо тотожності позовних вимог в судових справах № 260/7913/21 та 260/4319/22. З посиланням на ст. 116 КЗпП України в частині обов`язку роботодавця письмово повідомити працівника про нараховані суми, належні йому при звільненні, стверджує, що відповідачем вказаного обов`язку не виконано, відтак, позивач не знав і не усвідомлював про нараховані йому суми, в результаті чого не знав про порушення його права з боку роботодавця.

Ухвалою суду від 02.02.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху у відповідності до положень ч. 13 ст. 171 КАС України.

Ухвалою суду від 20.02.2023 року розгляд справи продовжено.

Ухвалою суду від 09.03.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Держрибагенства про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 09.03.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Держрибагенства про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 09.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

03.04.2023 року позивачем до суду направлено заяву (виступ у судових дебатах) зі змісту якої останній зазначає, що станом на 2016 рік його стаж державної служби становив більше 22 років, а тому враховуючи норми ст. 58 Закону України «Про державну службу», додаткова відпустка ОСОБА_1 становить максимально допустимий п`ятнадцятиденний строк.

Позивач стверджує, що за період 2019 року отримав лише 21 календарний день відпустки (наказ № 42-в від 04.11.2021 року) без виплати відпускних коштів, а в 2020 році позивачу було відмовлено у наданні відпустки (лист від 07.12.2021 року).

Враховуючи норми чинного законодавства та обставини не забезпечення відпустками з вини відповідача, розрахунок компенсації за невикористану відпустку складає: за 2019 рік з 45 діб (передбачених діб відпустки включно з додатковою) відняти 21 добу (яку було надано у 2021 році) дорівнює 24 доби (що підлягають компенсації); за 2020 рік з 45 діб передбачених не використаних діб підлягають компенсації 21 діб; за 2021 рік з 45 передбачених невикористаних діб підлягають компенсації 21 діб. Тобто разом за три роки компенсація за невикористані відпустки складає 66 діб = 93561,60 грн., які відповідачем не сплачені.

Також, на вимогу приписів ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити за затримку розрахунків при звільненні (з 09.12.2021 року по 31.10.2022 року) кошти в сумі 331720,74 грн.

Також, відповідачем під час звільнення не було видано трудову книжку, що згідно п. 4.1 розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників зобов`язує відповідача виплатити ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу (з 09.12.2021 року по 28.10.2022 року) в сумі 330300,80 грн.

03.04.2023 року позивачем до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 04.04.2023 року залучено до участі в адміністративній справі в якості відповідача 2 - Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області (Закарпатський рибоохоронний патруль) (далі відповідач 2, Управління Держрибагенства у Закарпатській області).

21.04.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Управління Держрибагенства у Закарпатській області, зі змісту якого заперечує проти задоволення позову вважаючи позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, з огляду на наступне.

Що стосується тверджень позивача про неоплачені листки непрацездатності стверджує, що вказані у позовній заяві листки непрацездатності ОСОБА_1 не подавалися, що підтверджено Актом перевірки Управління Держпраці в Закарпатській області № ЗК242/290/АВ від 11.06.2021 року в якому зазначено, що згідно журналу обліку листків непрацездатності працівників Закарпатського рибоохоронного патруля №28.6-46 ОСОБА_1 від 01.06.2019 року і до часу проведення перевірки не було подано жодного листка непрацездатності.

Що стосується листка непрацездатності серії АЛВ № 566172 від 04.08.2021 року по 13.08.2021 року строком 10 діб, який був відкритий вже після проведеної перевірки, зазначає, що такий листок непрацездатності позивач до Управління не подавав.

Листок непрацездатності № 1388196-1 був оплачений ОСОБА_1 12.01.2022 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Відтак, твердження позивача щодо невиплати йому за листами непрацездатності є безпідставними.

Щодо невиплачених коштів за відрядження у повному обсязі, зазначає, що витрати за відрядження ОСОБА_1 за 2017-2019 роки були виплачені відповідно до поданих позивачем звітів про використання коштів, а відтак, твердження останнього про невиплату 8724,31 грн. є безпідставними.

Що стосується тверджень позивача про не надання та не проведення компенсації йому щорічних основних відпусток з урахуванням додаткових, зазначає, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 03.11.2021 року, листом Держрибагентства від 03.11.2021 року № 1-10.2-16/6194-21 ОСОБА_1 погоджено надання щорічної основної відпустки за 2019 рік на підставі його заяви та листа Закарпатського рибоохоронного патруля від 03.11.2021 року № 2-16-01/854-21, Держрибагентство погодило надання щорічної основної відпустки за 2019 рік тривалістю 21 календарний день з 30.11.2021 року.

Держрибагентство листом від 30.11.2021 року №1-10.2-16/6693-21 розглянуло заяву ОСОБА_1 , про непогодження йому відпустки, надіслану через Урядовий портал листом від 15.11.2021 pоку №КО-13361003. Оскільки, листом від 30.11.2021 року за вх.№19/23234 ОСОБА_1 повідомив Держрибагентство, що він з 29.11.2021 року знаходиться у стані тимчасової непрацездатності, Держрибагентство не погодило надання щорічної основної відпустки за 2020 рік тривалістю 30 календарних днів та роз`яснено ОСОБА_1 , що питання щодо (погодження) надання відпустки буде розглянуто після виходу ОСОБА_1 на роботу та отримання інформації про завершення тимчасової непрацездатності.

Щодо позовної вимоги про проведення розрахунку при звільненні зазначає, що наказом Держрибагентства від 08.12.2021 року № 127-ТО «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача було звільнено з посади начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області.

09.12.2021 року Держрибагентством видано наказ № 65 «Про здійснення розрахунків у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 » згідно якого, провести з ОСОБА_1 повний розрахунок відповідно до норм чинного законодавства, виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткові відпустки у кількості 57 календарних днів, а саме: І календарний день щорічної основної відпустки за період з 22.09.2017 року по 21.09.2018 рік, за 8 календарних днів за стаж державної служби за 2018 рік, за 15 к.д. за стаж державної служби за 2019 pік, 15 календарних днів за стаж державної служби за 2020 рік, 15 календарних днів за стаж державної служби за 2021 рік та за 3 календарні дні щорічної основної відпустки за період роботи з 03.11.2021 року по 23.11.2021 року та з 29.11.2021 року по 08.12.2021 року. Вказаний наказ був виконаний сектором бухгалтерського обліку в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 09.12.2021 року № № 266,270, 271, 273, 274.

Стосовно трудової книжки ОСОБА_1 зазначає, що листом Держрибагентства від 09.12.2021 року № 1-10.2-19/6931-21 позивачу направлялася належним чином завірена копія наказу від 08.12.2021 року № 127-ТО, а також інформація про необхідність прибути до Управління роботи з персоналом для отримання трудової книжки або надання письмової згоди до Держрибагентства про направлення трудової книжки у зв`язку із звільненням із посади.

В подальшому, у 2022 році ОСОБА_1 направлялись аналогічні листи та для отримання трудової книжки останній не з`явився, а також не надсилав ніяких заяв щодо згоди отримання трудової книжки поштою.

24.04.2023 року та 25.04.2023 року на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, де останній зазначає, що Держрибагенство та Управління Держрибагенства у Закарпатській області в наданих по справі № 260/4319/22 документах перекручує факти та підмінює поняття з метою ведення суду в оману.

Так, викладені відповідачами в матеріалах справі № 260/4319/22 обставини, суперечать обставинам та фактам встановленим колегією судів апеляційної інстанції в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду під час розгляду справи №260/6722/21, яка станом на 24.11.2022 року набрала законної сили. Відповідач, намагаючись уникнути відповідальності за затримку видачі трудової книжки, вводить суд в оману, а саме - стверджує що повідомляв позивача листами про необхідність отримання трудової книжки, однак, додані відповідачем до матеріалів справи листи про отримання трудової книжки, Держрибагенством, в порушення ст. 9-1 ЗУ «Про державну службу» направлялись не за адресою, що встановлено колегією судів Восьмого апеляційного адміністративного суду під час розгляду справи № 260/6722/21.

Що стосується коштів на відрядження, то з наданої відповідачем до матеріалів справи інформації зрозуміло що кошти на відрядження в повному обсязі виплачено не було.

Що стосується оплати листів тимчасової непрацездатності, слід відмітити що всі листи позивачем було подано через відділення Укрпошти на адресу роботодавця Держрибагенства, органу з яким позивач перебував у трудових відносинах, органу який його призначав на посаду і звільнив, в якого зберігається його трудова книжка і який є відповідачем по даній справі.

Що стосується не надання та невиплати компенсації за невикористану основну та додаткові відпустки, то в наданій інформації Держрибагенство, з метою уникнення відповідальності, вводить суд в оману. Так, відповідач посилаючись на відповідь про розгляд заяви про відпустку через Урядовий портал № КО-13361003 від 15.11.2021 року таку відповідь не надавав і відпустки не погоджував (додано лист з Урядового порталу № КО-13361003 від 15.11.2021 pоку). В свою чергу звертає увагу на той факт, що з поданих позивачем (у 2019-2021 p.p.) до роботодавця заяв про надання щорічних основних та додаткових відпусток за період 2018 р. - 2021 р. останній отримав лише 21 день за 2019 рік у 2021 році. З виплатою компенсації за невикористані додаткові відпустки позивач не згоден, з причини того що розрахунок відповідачем здійснено з порушенням приписів норм чинного законодавства.

Прохальною частиною даної заяви просить визнати протиправним бездіяльність Держрибагенства щодо не виконання при звільнені ОСОБА_1 вимог ст. 116 КЗпП України та п.4.1. та п. 4.2. розділу 4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та зобов`язати Держрибагенство нарахувати та виплатити ОСОБА_1 кошти в розмірі 755583,14 грн.

Заявою від 25.04.2023 року позивач просив розгляд справи провести за його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечила.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши думку представника відповідача 1, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, в провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Держрибагенства про зобов`язання відповідача завершити дисциплінарне провадження, яке розпочато наказом за № 58-ТО від 07.06.2019 року, без притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; поновлення позивача на займаній посаді начальника Управління Держрибагенства у Закарпатській області та допустити його до виконання службових обов`язків; стягнення з відповідача на користь позивача за час відсторонення від виконання посадових обов`язків: - кошти в сумі середньої заробітної плати; - кошти в сумі компенсації за невикористану щорічну чергову та додаткову відпустку; - кошти в сумі оплати строків перебування на лікарняному як тимчасово непрацездатного; - кошти в сумі матеріальної допомоги; - суми інших передбачених законодавством додаткових платежів враховуючі 3 % річних за час затримки та компенсацію індексу інфляції за час відсторонення від виконання посадових обов`язків; зобов`язати відповідача надати позивачу відпустки за час відсторонення від виконання посадових обов`язків в порядку передбаченому законодавством України (справа № 260/990/21, головуючий суддя Іванчулинець Д.В.).

Рішенням від 16.07.2021 року у вказаній справі, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, в частині визнання протиправною бездіяльності Держрибагенства щодо незавершення розпочатого відносно ОСОБА_1 дисциплінарного провадження, згідно наказу № 58-ТО від 07.06.2019 року та зобов`язання Держрибагенства вчинити дії, враховуючи наявність або відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, по дисциплінарному провадженню розпочатому відповідно до наказу № 58-ТО від 07.06.2019 року Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 .

При цьому, щодо вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інших компенсацій судом відмовлено в їх задоволенні, оскільки не встановлено факту незаконного звільнення позивача.

В подальшому, наказом Держрибагенства від 08.12.2021 року № 127-ТО позивача звільнено з посади начальника Управління Держрибагенства у Закарпатській області, за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 ч. 2 ст. 65 Закону України Про державну службу, а саме - прогул державного службовця, з 09.12.2021 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати в день звільнення всіх належних позивачу коштів, які на день звільнення в свою чергу складали 300751,94 грн., а саме: відшкодування коштів на відрядження в 2018 році в сумі 8724,31 грн., відшкодування коштів за період тимчасової непрацездатності за період з 19.06.2019 року по 08.12.2021 року в сумі 198466,03 грн. та відшкодування компенсації коштів за невикористані відпустки за період з 2019 по 2021 роки в сумі 93561,60 грн., останній звернувся до суду із даним позовом.

Крім того, зі змісту позовних вимог вбачається, що у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України, позивач просить зобов`язати відповідача відшкодувати кошти за затримку повного розрахунку при звільненні (з 09.12.2021 року по 31.10.2022 року) у сумі 331720,74 грн., а також сплатити середній заробіток за затримку видачі трудової книжки (з 09.12.2021 року по 28.10.2022 року) в сумі 330300,80 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

В частині що стосується доводів позивача про не відшкодування йому коштів на відрядження в 2018 році в сумі 8724,31 грн., судом встановлено наступне.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, згідно наказу Держрибагентства від 04.10 2018 року № 405 та наказу від 28.11.2018 року № 10-в позивача було направлено у відрядження до міста Київ строком на 3 доби, де добові за добу у відрядженні складали 372,30 грн. що за час відрядження складає 1116,90 грн.; згідно листа № 3-6.1-16/2128-19 Держрибагентства від 16.04.2019 року позивача 18.04.2019 року було направлено у відрядження до міста Київ строком на 3 доби, де добові за добу у відрядженні складали 417,30 грн. що за час відрядження складає 2176,81 грн., згідно листа Держрибагентства від 18.06.2018 року № 3-4.2-16/3788-18 та наказу № 4-в від 21.06.2018 року мене було направлено у відрядження до міста Київ строком на 3 доби, де добові за добу у відрядженні складали 372,30 грн., а білет 373 грн., що за час відрядження складає 1489,90 грн.; згідно листа Держрибагентства від 18.12.2017 року № 3-4.3-16/7785-17 та наказу від 22.12.2017 року № 32-в мене було направлено у відрядження до міста Київ строком на 3 доби, де добові за добу у відрядженні складали 320,30 грн., що за час відрядження складає 960,90 грн.; згідно листа Держрибагентства від 26.06.2018 року № 1-10.3-16/3980-18 та наказу № 5-в від 03.07.2018 року позивача було направлено у відрядження до міста Київ строком на 3 доби, де добові за добу у відрядженні складали 372,30 грн. а білет 373 грн., що за час відрядження складає 1489,90 грн.; згідно листа Держрибагентства від 27.06.2018 року № 1-8.2-16/4004-18 та наказу № 6-в від 04.07.2018 року мене було направлено у відрядження до міста Київ строком на 3 доби, де добові за добу у відрядженні складали 372,30 грн. а білет 373 грн., що за час відрядження складає 1489,90 грн., що разом невиплачених відряджень складає 8724,31 грн.

В контексті наведеного судом встановлено, що згідно листа Держрибагенства № 3-4.3-16/7785-17 від 18.12.2017 року та наказу № 32-в від 22.12.2017 року ОСОБА_1 було направлено у відрядження тривалістю 3 календарних днів в м. Київ для участі в нараді з 26.12.2017 року по 28.12.2017 року (а.с.19 Т.3).

Як вбачається із звіту про використання коштів виданих на відрядження під звіт № 25 від 29.12.2017 року ОСОБА_1 витрачено 682,38 грн., з яких, проїзд Ужгород-Київ 26.12.2017 року - 338,46 грн., проїзд Київ - Ужгород 27.12.2017 року - 163,92 грн., добові 26.-28.12.2017 року - у розмірі 180,00 грн. (а.с.20 Т.3).

Відповідно до реєстру перерахувань на особисті вклади за грудень 2017 року додаток до платіжного доручення № 300 на відрядження працівників управління Держрибагенства від 26.12.2017 року, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 682,38 грн. (а.с.21 Т.3) за відрядження, що підтверджується платіжним дорученням № 300 від 26.12.2017 року (а.с.21 на звороті Т.3).

Згідно листа Держрибагенства № 3-4.2-16/3788-18 від 18.06.2018 року та наказу від 21.07.2018 року № 4-в ОСОБА_1 було направлено в службове відрядження тривалістю 3 календарні дні в період з 22.06 по 24.06.2018 року в м. Київ для участі у нараді (а.с.8 Т.3).

Як вбачається зі звіту про використання коштів виданих на відрядження під звіт № 4 від 25.06.2018 року ОСОБА_1 витрачено 989,85 грн., з яких, проїзд Ужгород-Київ 22.06.2018 року - 436,74 грн., проїзд Київ-Ужгород 23.06.2018 року - 373,11 грн., добові з 22 по 24.06.2018 року у розмірі 180,00 грн. (а.с.8 на звороті Т.3, а.с.9). Дане відрядження ОСОБА_1 було повністю компенсовано, що підтверджується платіжним дорученням № 114 від 26.06.2018 року (а.с.10 на звороті Т.3).

Згідно листа Держрибагентства № 1-10.3-16/3980-18 та наказу № 5 від 03.07.2018 року ОСОБА_1 вибув у службове відрядження тривалістю 3 календарні дні з 05.07.2018 року по 07.07.2018 року в м. Київ (а.с.14 Т.3).

Як вбачається зі звіту про використання коштів виданих на відрядження під звіт №5 від 09.07.2018 року ОСОБА_1 витрачено 581,58 грн., з яких, проїзд Ужгород- Київ 05.07.2018 року - 401,58 грн., добові у розмірі 180,00 грн. (а.с.15 Т.3).

Згідно листа Держрибагенства № 1-8.2-16/4004-18 від 27.06.2018 року та наказу № 6-в від 04.07.2018 року ОСОБА_1 вибув у службове відрядження тривалістю 3 календарні дні з 09.07.2018 року по 11.07.2018 року в м. Київ (а.с.11 Т.3).

Як вбачається зі звіту про використання коштів виданих на відрядження під звіт № 6 від 12.07.2018 року ОСОБА_1 витрачено 498,94 грн., з яких, проїзд Ужгород-Київ 10.07.2018 року - 606,52 грн., добові 09.07-11.07.2018 року у розмірі 180,00 грн. (а.с.12 Т.3).

Як вбачається з реєстру авансових видатків на відрядження працівників управління Державного агентства рибного господарства від 12.07.2018 року № 28-05/480-18 (по авансовим звітам від 09.07.2018 року та від 12.07.2018 року) ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 1080,52 грн. за відрядження, що підтверджується платіжним дорученням № 112 від 12.07.2018 року (а.с.13 Т.3).

Згідно наказу від 28.11.2018 року № 10-в (на підставі наказу Держрибагенства від 04.10.2018 року № 405) ОСОБА_1 вибув у службове відрядження тривалістю 3 календарні дні в м. Київ з 29.11.2018 року по 01.12.2018 року для проходження щорічного оцінювання (а.с.16 Т.3).

Як вбачається з поданого ОСОБА_1 звіту про використання коштів виданих на відрядження під звіт № 9 від 06.12.2018 року (а.с.17 Т.3), останнім витрачено 693,39 грн. (а.с.17 Т.3), з яких проїзд Ужгород-Київ 29.11.2018 року - 513,39 грн. та добові у розмірі 180,00 грн. Дане відрядження ОСОБА_1 було повністю компенсовано, що підтверджується платіжним дорученням № 213 від 07.12.2018 року у розмірі 693,39 грн. (а.с. 18 на звороті Т.3).

Згідно листа № 3-6.1-16/2128-19 Держрибагенства від 16.04.2019 року та наказу від 17.04.2019 року за № 3-в ОСОБА_1 вибув у службове відрядження тривалістю 3 календарні дні в м. Київ з 18.04.2019 року по 20.04.2019 року для участі в нараді (а.с.4 Т.3).

Як вбачається з поданого ОСОБА_1 звіту про використання коштів виданих на відрядження під звіт № 3 від 22.04.2019 року ОСОБА_1 витрачено 1104,91 грн., з яких проїзд Ужгород-Київ 18.04.2019 року 293,84 грн., проїзд Київ-Ужгород 19.04.2019 року - 631,07 грн. та добові 18-20.04.2019 року у розмірі 180,00 грн. Дане відрядження ОСОБА_1 було повністю компенсовано, що підтверджується платіжним дорученням № 57 від 23.04.2019 року у розмірі 1104,91 грн. (а.с.6 Т.3).

При цьому, суд зазначає, що позивачем помилково визначено до компенсації суми «добових» у розмірі 372,30 грн. за період з 29.11.2018 року по 01.12.2018 року; 417,30 грн. за період з 18.04.2019 року по 20.04.2019 року; 372,30 грн. за період з 22.06 по 24.06.2018 року; 320,30 грн. за період з 26.12.2017 року по 28.12.2017 року; 372,30 грн. за період з 05.07.2018 року по 07.07.2018 року; 372,30 грн. за період з 09.07.2018 року по 11.07.2018 року, оскільки, згідно наказу Міністерства Фінансів України № 59 від 13.03.1998 року «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон» та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляются у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» - добові витрати за вищевказаний період складали 60,00 грн. на добу.

З урахуванням викладеного, твердження позивача про невиплату відповідачем коштів за відрядження за вказаний у позовній заяві період, суд вважає необгрунтованими, оскільки вказані суми компенсовані у повному обсязі, відповідно до поданих позивачем звітів про використання коштів.

Що стосується відшкодування коштів за період тимчасової непрацездатності позивача за період з 19.06.2019 року по 08.12.2021 року в сумі 198466,03 грн., судом встановлено наступне.

Як зазначено у позовній заяві, відповідачем не виплачено листи тимчасової непрацездатності, а саме: Серії АДМ № 821719 від 19.06.2019 року з 19.06.2019 року по 27.06.2019 року строком 9 діб (1417,61 грн. середня добова заробітна плата х 9 діб) 12758,49 грн.; Серії АДФ № 888933 від 23.07.2019 року з 23.07.2019 року по 31.07.2019 року строком 9 діб (1417,61 грн. середня добова заробітна плата х 9 діб) - 12758.49 грн.; Серії AЛB № 545502 від 02.12.2020 року з 02.12.2020 року по 18.12.2020 року строком 17 діб (1417,61 грн. середня добова заробітна платах х 17 діб) 24099,37 грн.; Серії AЛB № 563218 від 21.12.2020 року з 21.12.2020 року по 03.01.2021 року строком 14 діб (1417, 61 грн. середня добова заробітна плата х 14 діб) 19846,54 грн.; Серії АЛБ № 500296 від 04.01.2021 року, АЛБ № 500329 від 19.01.2021 року з 04.01.2021 року по 23.01.2021 року строком 19 діб (1417,61 грн. середня добова заробітна плата х 19 діб) 26934,59 грн.; Серії AЛB № 619099 від 15.02.2021 року з 15.02.2021 року по 20.02.2021 року строком 5 діб (1417,61 грн. середня добова заробітна плата х 5 діб) 7088,05 грн.; Серії АЛН № 357427 від 10.03.2021 року, АЛВ № 604059 від 11.03.2021 pоку, АЛВ № 604259 з 01.03.2021 року по 16.04.2021 року строком 47 діб (1417,61 грн. середня добова заробітна плата х 47 діб) 66627,67 грн.; Серії АЛВ № 566172 від 04.08.2021 року з 04.08.2021 року по 13.08.2021 року строком 10 діб (1417,61 грн. середня добова заробітна плата х 10 діб) 14176,10 грн.; згідно листа Держрибагентство № 1-7.2-19/6884-21 від 07.12.2021 року встановлено що позивач з 29.11.2021 pоку по 08.12.2021 pоку знаходився на лікарняному з оформленням електронного листа тимчасової непрацездатності на 10 діб (1417,61 грн. середня добова заробітна плата х 10 діб) 14176,10 грн.

В контексті наведеного, суд зазначає, що суперечливим в даному випадку є питання надання позивачем вказаних листків тимчасової непрацездатності роботодавцю, з огляду на ствердження відповідачів про їх неподання.

Як зазначено позивачем, вказані листки непрацездатності (крім електронного, який був отриманий за основним місцем роботи позивача Управлінням Держрибагенства у Закарпатській області) було подано через відділення Укрпошти на адресу роботодавця Держрибагенства, органу з яким він був в трудових відносинах, органу який його призначав на посаду і звільнив, в якого зберігається його трудова книжка і який є відповідачем по даній справі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-ХІV (далі - Закон України № 1105), загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Статтею 4 Закону України № 1105 визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Частиною 2 статті 15 Закону України № 1105 закріплений обов`язок страхувальника надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Відповідно до статті 19 Закону України № 1105 право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України № 1105 допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі по тексту - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 30 Закону України № 1105 імперативно визначено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).

В даному випадку, згідно наказу голови Держрибагенства від 22.09.2016 року № 61-ТО (а.с.13 Т.1), ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області з 26.09.2016 року, та відповідно, Управління було основним місцем роботи позивача, відтак, суд критично оцінює доводи стосовно надіслання листків тимчасової непрацездатності до Держрибагенства.

Більше того, належних та допустимих доказів направлення (хоч і не належному суб`єкту) листків тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 в ході розгляду справи судом - не надано.

11.06.2021 року Управлінням Держпраці в Закарпатській області проведено перевірку відповідача 2 (Управління Держрибагенства у Закарпатській області) за заявою ОСОБА_1 , в тому числі, щодо не виплати останньому лікарняних коштів за листами непрацездатності від 19.06.2019 року та 29.07.2019 року. За наслідками перевірки 11.06.2021 року складено акт за № ЗК242/290/АВ, яким встановлено, що згідно Журналу обліку листків непрацездатності Закарпатського рибоохоронного патруля № 28.6-46 ОСОБА_1 від 01.06.2019 року та станом на день проведення перевірки, не було надано жодного листа непрацездатності.

Разом з тим, твердження позивача про направлення листків непрацездатності на адресу Держрибагенства вбачаються судом суперечливими, з огляду на надані останнім до суду 20.02.2023 року доказами повернення листків непрацездатності: серії АДМ № 821719, серії АДФ № 888933, серії АЛВ № 545502, серії АЛВ № 563218, серії АЛБ № 500296, серії АЛБ № 500329, серії АЛВ № 619099, серії АЛН № 357427, серії АЛВ № 604059, серії АЛВ № 604259, серії АЛВ № 566172, що ніби - то надіслані Держрибагенством, оскільки, дослідивши трековий номер поштового відправлення, судом встановлено, що останнє прийняте на пошту 03.02.2023 року в м. Ужгороді, що унеможливлює їх направлення з адреси відповідача 1 в м. Києві (а.с.49 Т.2).

Що стосується листка непрацездатності №1388196-1 (а.с.249 Т.2), згідно якого, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 29.11.2021 року по 08.12.2021 року строком 10 діб то згідно витягу Державної казначейської служби (а.с.250 Т.2), 12.01.2022 року відповідачем 2 проведено перерахунок лікарняних ОСОБА_1 за грудень 2021 року у розмірі 793,37 грн., що також підтверджено платіжним дорученням № 702 від 12.01.2022 року (а.с.1 Т.3).

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених судом обставин щодо не надання позивачем за основним місцем роботи листків непрацездатності та суперечливих відомостей щодо направлення таких на адресу Держрибагенства, а також в зв`язку з ненаданням відповідних доказів - суд констатує про необгрунтованість зазначених позовних вимог.

Щодо відшкодування компенсації коштів за невикористані відпустки за період з 2019 по 2021 роки в сумі 93561,60 грн., судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, станом на 2016 рік стаж його державної служби становив більше 22 років, а тому, враховуючи норми ст. 58 Закону України «Про державну службу», додаткова відпустка ОСОБА_1 становить максимально допустимий п`ятнадцятиденний строк.

Позивач стверджує, що за період 2019 року отримав лише 21 календарний день відпустки (наказ № 42-в від 04.11.2021 року) без виплати відпускних коштів, а в 2020 році позивачу було відмовлено у наданні відпустки (лист від 07.12.2021 року).

Враховуючи норми чинного законодавства та обставини не забезпечення відпустками з вини відповідача, розрахунок компенсації за невикористану відпустку складає: за 2019 рік з 45 діб (передбачених діб відпустки включно з додатковою) відняти 21 добу (яку було надано у 2021 році) дорівнює 24 доби (що підлягають компенсації); за 2020 рік з 45 діб передбачених не використаних діб підлягають компенсації 21 діб; за 2021 рік з 45 передбачених невикористаних діб підлягають компенсації 21 діб. Тобто разом за три роки компенсація за невикористані відпустки складає 66 діб = 93561,60 грн., які відповідачем не сплачені.

В контексті наведеного суд зазначає, що згідно наявного в матеріалах справи листа Держрибагентство від 03.11.2021 року № 1-10.2-16/6194-21 відповідно до заяви ОСОБА_1 написаної ним власноручно 03.11.2021 року у службовому кабінеті № 11 по АДРЕСА_1 та листа Управління Держрибагенства у Закарпатській області від 03.11.2021 року № 2-16-01/854-21, Держрибагентство погодило надання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за 2019 рік тривалістю 21 календарний день з 03.11.2021 року (а.с.191 Т.1).

Так, 04.11.2021 року Управлінням Держрибагенства у Закарпатській області видано наказ № 42-в «Про надання невикористаної щорічної відпустки ОСОБА_1 ». Кошти за час перебування у щорічній основній відпустці перераховані платіжним дорученням від 04.11.2021 року № 235 (а.с.41 Т.1).

Згідно листа Держрибагентство від 30.11.2021 року № 1-10.2-16/6693-21 на заяву ОСОБА_1 , надіслану через Урядовий портал листом від 15.11.2021 року № КО-13361003, повідомлено позивача про не погодження надання щорічної основної відпустки за 2020 рік тривалістю 30 календарних днів, оскільки листом від 30.11.2021 року за вх. № 19/23234 Держрибагентство повідомлено про перебування ОСОБА_1 з 29.11.2021 року у стані тимчасової непрацездатності. При цьому зазначено, що питання щодо (погодження) надання відпустки буде розглянуто Держрибагентством після виходу ОСОБА_1 на роботу та отримання інформації про завершення тимчасової непрацездатності (а.с.192 Т.1).

В той же час, згідно наказу Управління Держрибагенства у Закарпатській області від 09.12.2021 року № 65 «Про здійснення розрахунків у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 » позивачу виплачено компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткові відпустки у кількості 57 календарних днів, а саме: за 1 календарний день щорічної основної відпустки за період з 22.09.2017 року по 21.09.2018 року, за 8 календарних днів за стаж державної служби за 2018 рік, за 15 календарних днів за стаж державної служби за 2019 pік, за 15 календарних днів за стаж державної служби за 2020 рік, за 15 календарних днів за стаж державної служби за 2021 рік та за 3 календарні дні щорічної основної відпустки за період роботи з 03.11.2021 року по 23.11.2021 року та з 29.11.2021 року по 08.12.2021 року, що підтверджено платіжним дорученням від 09.12.2021 року № 266 (а.с.243 Т.2).

При цьому, в межах розгляду даної адміністративної справи, судом враховано період до 09.12.2021 року, оскільки 08.12.2021 року позивача було звільнено із займаної посади та поновлено на виконання судового рішення від 13.10.2022 року у справі № 260/7974/21 з 10.12.2021 року та в межах розгляду даної справи судом вирішено питання про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.12.2021 року по 13.10.2022 року в розмірі 104926,45 грн.

Також в межах розгляду адміністративної справи № 260/7913/21 судом вирішено питання про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів в сумі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом Держрибагентства України № 58-ТО від 07.06.2019 року «Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 », в розмірі 844895,56 грн.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених судом обставин справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд констатує про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо бездіяльності відповідача щодо не виплати в день звільнення всіх належних позивачу коштів, які на день звільнення в свою чергу складали 300751,94 грн., а саме: відшкодування коштів на відрядження в 2018 році в сумі 8724,31 грн., відшкодування коштів за період тимчасової непрацездатності за період з 19.06.2019 року по 08.12.2021 року в сумі 198466,03 грн. та відшкодування компенсації коштів за невикористані відпустки за період з 2019 по 2021 роки в сумі 93561,60 грн.

Враховуючи викладене, суд констатує про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України відшкодувати кошти за затримку повного розрахунку при звільненні позивача.

Що стосується позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача сплатити середній заробіток за затримку видачі трудової книжки (з 09.12.2021 року по 28.10.2022 року), в сумі 330300,80 грн., судом встановлено наступне.

Як уже було зазначено судом, наказом Держрибагентство від 08.12.2021 року за № 127-ТО ОСОБА_1 звільнено із займаної посади начальника Управління Держрибагенства у Закарпатській області, за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України Про державну службу, а саме - прогул державного службовця, з 09.12.2021 року.

Зі змісту наявного в матеріалах справи листа Держрибагентство від 09.12.2021 року № 1-10.2-19/6931-21, направленого ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , останньому направлено завірену належним чином копію наказу Держрибагентства від 08.12.2021 року за № 127-ТО «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Крім того, проінформовано про необхідність прибути до Управління роботи з персоналом Держрибагентства в робочі години з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з понеділка по четвер, в п`ятницю з 08 год. 00 хв. до 16 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , для отримання трудової книжки у зв`язку із звільненням з посади.

Одночасно повідомлено про можливість надання письмової згоди до Держрибагентства про направлення трудової книжки поштою із зазначенням адреси а також про те, що з дня відправлення повідомлення про отримання трудової книжки роботодавець не несе відповідальності за затримку у видачі трудової книжки (а.с.144 Т.1).

Стосовно твердження ОСОБА_1 щодо згоди з зазначенням адреси про пересиланням роботодавцем трудової книжки.

Як стверджує відповідач 1, відповідно до реєстру вхідної кореспонденції листи ОСОБА_1 від 21.01.2021 року, 21.10.2021 року та від 09.12.2021 року до Держрибагентства не надходили.

Щодо наданих позивачем на підтвердження надіслання листів від 21.01.2021 року, 21.10.2021 року та від 09.12.2021 року до Держрибагентства, судом встановлено, що лист ОСОБА_1 від 21.01.2021 року немає доказів направлення поштовим зв`язком, а наданий опис не підтверджує факту надіслання листа (а.с.21-22 Т.1), та з наданого до суду 15.11.2022 року іншого примірника даного листа де очевидно відскановано відповідний фіскальний чек, не можливо встановити зміст даного чеку, оскільки текст на ньому не відображено (а.с.82 Т.1); лист від 09.12.2021 року, до якого прикріплений фіскальний чек від 04.11.2022 (проміжок часу між датою листа та фіскальним чеком майже рік) (а.с.81 Т.1) не дає суду можливість підтвердити надіслання вказаного листа у межах періоду, що розглядається судом в контексті даної справи; та лист від 21.10.2021 року (а.с.84 Т.1), який направлений звичайним поштовим відправленням без рекомендованого повідомлення про вручення, а отже, з огляду на заперечення відповідачем 1 його надходження на адресу Держрибагентства та відсутності можливості підтвердити факт його вручення, даний доказ не може бути розцінений судом як належний доказ надіслання листа про надання згоди позивача на пересиланням роботодавцем трудової книжки на адресу АДРЕСА_3 .

Щодо посилань позивача на п. 4.1 Інструкції №58, яким передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Суд зазначає, що останньою частиною статті 235 КЗпП України в редакції, що діяла станом на момент прийняття Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 року № 58, було передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Редакція статті 235 КЗпП України, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не місить підстав виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу.

Отже, такий вид відповідальності власника або уповноваженого ним органу виключений законодавцем з норм КЗпП України.

З огляду на зазначене, наявність в п.4.1 Інструкції № 58 припису про виплату працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу - не доводить підстав для такої виплати, а лише свідчить про неприведення норм Інструкції №58 у відповідність з приписами КЗпП України.

З огляду на зазначене, вимоги позову про зобов`язання відповідача сплатити позивачу суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки, є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ст. 77 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідача. Відповідачем доведено здійснення з позивачем розрахунку при звільненні в розмірі всіх нарахованих сум, об`єктивність та неможливість видачі трудової книжки в день звільнення, а також відсутність жодних перешкод для працевлаштування за відсутності трудової книжки у зв`язку зі змінами до КЗпП України, що встановлено в судовому засіданні та підтверджено належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 139 КАС України та в зв`язку з відсутністю судових витрат відповідачів, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного агентства меліорації та рибного господарства України (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45а ), Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області (Закарпатський рибоохоронний патруль) (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гойди, 8 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.І. Рейті