Справа № 712/931/23
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУ № 712/931/23
Провадження №2-а /712/46/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря судових засідань Руденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1-го батальйону 1-ої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Люшенка Олега Анатолійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до відповідачів, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6416892 від 16.06.2023, відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення; стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у сумі 536,80 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16.01.2023 поліцейський 1-го батальйону 1-ої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Люшенко О.А. в м. Черкаси по вул. Героїв Дніпра, 6, виніс постанову серії ЕАР №6416892 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач не погоджується з вказаною постановою у зв`язку з грубим порушенням патрульним вимог законодавства при її винесенні, позивач вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому вона є незаконною та просить скасувати її. Позивач зазначає, що 16.01.2023 приблизно 12 год. 55 хв., пересувавшись по вул. Героїв Дніпра, мав намір зробити розворот, переконавшись, що це буде безпечно та без порушень ПДР, зробив маневр у дозволеному місці, після чого побачив у дзеркалі заднього виду проблиски маячка, знизив швидкість та зупинився без порушень ПДР. Інспектор ОСОБА_2 підійшов до авто позивача та звинуватив його в тому, що він порушив п. 1.3 розділу 34 ПДР. На вимогу позивача ознайомити його з доказами правопорушення, яке він не скоював йому, було відмовлено. Після чого відповідач інспектор ОСОБА_2 попросив документи у позивача, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Надавши всі ці документи, інспектор Люшенко О.А. почав розглядати справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не надавши доказів та не надавши можливості позивачеві скористатися юридичною допомогою. Позивач, ознайомившись з постановою, був сильно здивований вказаному в постанові, що він не має або у нього нечинний страховий поліс. Фабула правопорушення, що начебто скоїв позивач, протирічить диспозиції ч. 1 ст. 126 КУпАП. Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом без чинного страхового полісу, хоча він у нього був чинний. Відповідачем відкрито проігнорував права позивача, викладені у положеннях ч. 1 ст. 268 КУпАП, а саме під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач не мав змоги скористатися правовою допомогою та особисто ознайомитися з матеріалами адміністративної справи, оскільки інспектор ОСОБА_2 відразу виніс постанову та притягнув позивача до відповідальності.

Відповідач Департамент патрульної поліції надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. У обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що в період з 07 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. 16.01.2023 відповідач інспектор Люшенко О.А. ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував обов`язок відповідно до повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», шляхом патрулювання в складі патрульного екіпажу на території м. Черкаси. Близько 08 год. 40 хв. за порушення правил дорожнього руху України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поблизу буд. №6 Герої Дніпра у м. Черкаси був зупинений транспортний засіб Infiniti QX, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала позивач. Інспектор ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звернувся до позивача, представився, назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання. Згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вчинене порушення ПДР України та згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.4 ПДР України оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач пред`явила посвідчення водія, однак при цьому пред`явила для ознайомлення лише фотозображення лицьової сторони свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з особистого мобільного телефону, та відмовилась пред`явити поліс, що вказувало на порушення нею п. 2.1. «б» та п. 2.1 «ґ» ПДР України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Надалі відповідач інспектор Люшенко О.А. відповідно до вимог ст. 279 КУпАП з урахуванням положень ст.280 КУпАП здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві її права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу, відповідач інспектор Люшенко О.А. відповідно до положення ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та урахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП, виніс постанову серії ЕАР №6416892 за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. Адміністративне стягнення накладено за більш важке адміністративне правопорушення.

У подальшому відповідач інспектор Люшенко О.А. згідно ст. 285 КУпАП ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію. Також позивачу було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо оскарження постанови. Зазначена подія була зафіксована за допомогою нагрудного відеореєстратора (бодікамери) №468570 відповідно до вимог п. 7 ст. 283 КУпАП. Враховуючи, що більше 30 днів до відповідачів не надходили відомості, які б вказували на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №6416892 від 16.01.2023, за спливом строку, встановленого наказом МВС №1026, зазначені відеозаписи були видалені із серверів зберігання, що унеможливлює їх долучення до даного відзиву.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.03.2023 провадження у справі відкрито та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні 23.03.2023 без виклику сторін.

23.03.2023 судове засідання відкладено до 26.04.2023 у зв`язку з перебуванням судді Стеценко О.С. у відпустці.

Розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 16.01.2023 відповідачем інспектором Люшенком О.А. відносно позивача було винесено постанову серія ЕАР № 6416892 від 16.01.2023 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. У вищезазначеній постанові вказано, що 16.01.2023 о 12 год. 45 хв. в м. Черкаси, вул. Герої Дніпра, 6, водій ОСОБА_1 керував ТЗ без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у відповідній формі страхового поліса у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР.

Відповідно до ч.5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху України (далі - ПДР України) визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

Згідно із п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб, ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Як вбачається з оскаржуваної постанови позивач порушив вимоги п.2.1 «ґ» ПДР України, а саме водій керував ТЗ без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у відповідній формі страхового поліса у візуальній формі страхового поліса.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17 зазначив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена, відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач Департамент патрульної поліції направив до суду відзив на позовну заяву без надання належних доказів щодо порушень позивачем правил дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

У п. 21.2 і п. 21.3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Суд акцентує увагу на тому, що хоча особа під час керування транспортним засобом і зобов`язана мати при собі страховий поліс та пред`являти його на вимогу, зокрема працівників Нацполіції, - вказане положення п.21.3 необхідно розглядати у комплексі з положенням п.21.2 цієї ж статті закону.

Тому суд робить висновок, що спеціальним Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чітко визначені всього два випадки, коли уповноважені особи визначених цим же Законом органів, зокрема і Національної поліції, мають право контролювати наявність договорів страхування шляхом вимоги пред`явлення страхового полісу. Це випадки:

- складання протоколу про адміністративне правопорушення чи накладення на особу адміністративного стягнення шляхом прийняття відповідної постанови (якщо і коли протокол про адміністративне правопорушення не складається);

- складання матеріалів про дорожньо-транспортну подію.

Отже саме у цих двох випадках у особи може виникнути цивільно-правова відповідальність перед 3-ми особами.

Такий висновок базується також і на положеннях ст. 32 Закону «Про Національну поліцію», яка передбачає чітко визначені випадки, коли поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.

Суд вважає, що право працівника органів Нацполіції вимагати у особи ті чи інші документи не є абсолютним і обмежується випадками, передбаченими законодавством, а тому контроль наявності договорів страхування тільки заради перевірки такої наявності є виходом за межі повноважень.

З огляду на положення ст.19 Конституції України суд приходить до висновку про неправомірність вимоги відповідача про надання позивачем чинного страхового полісу, оскільки доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за інше правопорушення або складання матеріалів про ДТП з його участю суду не надано.

Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17.

Відповідачем не надано доказів ненадання позивачем чинного страхового полісу.

Натомість позивачем наданий до позову поліс № ЕР208674238 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником якого є ОСОБА_3 , транспортний засіб Infiniti QX70, 2016 року випуску, строк дії договору по 25.04.2023 включно.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_3 правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП суду не надано.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, відповідачем не спростовано. Доказів того, що відповідач діяв правомірно і розглянув справу відповідно до вимог законодавства, суду не надано.

Наданий Департаментом патрульної поліції відзив не підтверджує факт вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат суд виходить з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до дубліката квитанції АТ КБ «Приватбанк» № Р24А892823115D82882 від 27.02.2023 позивачем у справі було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову до суду в сумі 536,80 грн.

Таким чином судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1-го батальйону 1-ої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Люшенка Олега Анатолійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6416892, винесену 16.01.2023, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, , яке знаходиться за адресою: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 16.12.1999 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місце знаходження: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Черкаській області Департамент патрульної поліції, , місце знаходження: вул. Лесі Українки, 21, м. Черкаси.

Відповідач: Поліцейський 1-го батальйону 1-ої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції в Черкаській області Люшенко Олег Анатолійович, адреса знаходження: вул. Лесі Українки, 21, м. Черкаси.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01.05.2023.

Суддя: О.С. Стеценко