Справа № 420/10921/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо не донарахування до середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу з 01.02.2008 р. по 30.05.2018 р. суми до розміру мінімальної заробітної плати та стягнути із відповідача суму недонарахованої до мінімальної заробітної плати - 645133,56 грн.;

- зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із несвоєчасною виплатою середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу в сумі 251356,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі №2a-4555/08/1570 позивач був поновлений на посаді головного спеціаліста Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. Крім того, суд зобов`язав Головне управління виплатити середню зарплату за період вимушеного прогулу з 01 лютого 2008р. по день поновлення на роботі - 30.05.2018р. Головним управлінням розрахунок середньої зарплати зроблено, виходячи із заробітної плати за два місяці перед звільненням, тобто за грудень 2007р. та січень 2008р., керуючись Порядком №100. Проте позивач зазначає, що відповідачем не взято до уваги зміну розміру мінімальної заробітної плати у період з 01 лютого 2008р. по день поновлення на роботі 30 травня 2018р. Таким чином, протиправно нараховано позивачу суму середньої зарплати за період вимушеного прогулу в значно меншому розмірі, що і стало підставою звернення до суду. Недонарахований та невиплачений позивачу у червні 2018 року дохід становитиме 645133,56 грн (виходячи з мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2022р. 6500 грн. Дохід позивача після утримання податків і зборів становитиме 519332,52 грн (645133,56 грн. -18% ПДФО 1,5% ВЗ = 519332,52 грн). Сума компенсації становитиме при умові, що дохід виплачується у липні 2022 року, 251356,94 грн (519332,52 грн.* 48,4% = 251356,94 грн).

Ухвалою судді від 15.08.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

13.09.2022 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, останній просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо не донарахування до середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу з 01.02.2008 р. по 30.05.2018 р. суми до розміру мінімальної заробітної плати, розмір якої встановлено Законом на день нарахування та виплати та зобов`язати донараховати та виплатити суму донарахованої середньої заробітної до розміру мінімальної заробітної плати на день нарахування та виплати;

- визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходу перед виплатою заборгованості по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків виплати та зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із несвоєчасною виплатою середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу до поновлення на роботі.

Ухвалою судді від 14.09.2022 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 12.09.2022 року (вхід. №29108/22 від 13.09.2022 року). Заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 12.09.2022 року (вхід. №29108/22 від 13.09.2022 року) повернуто заявнику.

20.09.2022 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, останній просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо не донарахування до середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу з 01.02.2008 р. по 30.05.2018 р. суми до розміру мінімальної заробітної плати, розмір якої встановлено Законом на день нарахування та виплати та зобов`язати донараховати та виплатити суму донарахованої середньої заробітної до розміру мінімальної заробітної плати на день нарахування та виплати;

- визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходу перед виплатою заборгованості по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків виплати та зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із несвоєчасною виплатою середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу до поновлення на роботі.

Ухвалою судді від 29.09.2022 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 12.09.2022 року (вхід. №29818/22 від 20.09.2022 року).

05.09.2022 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві зазначено, що оскільки додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 р. у справі № 2а-4555/08/1570, яка набрала законної сили, встановлений розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.02.2008 по день поновлення на роботі, який склав 159 824, 86 грн., позовні вимоги про додаткове стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 недонарахованої до розміру мінімальної заробітної плати середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу в сумі 645 133, 56 грн., яка підлягає донарахуванню та виплаті з 01.02.2008 по 30.05.2018, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідач зазначив, що 20.06.2018 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області на виконання додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі № 2а-4555/08/1570, виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 159824,86 грн. Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із несвоєчасною виплатою середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу у сумі 251356,94 грн.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року по справі № 2а-4555/08/1570 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію втрати частини заробітної плати, відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління ветеринарної медицини в Одеській області № 05-к від 31.01.2008 в частині звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділу організації протиепізоотичної роботи державного інспектора ветеринарної медицини Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області з 01.02.2008 року.

Стягнуто з Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по день поновлення на роботі. В решті позову відмовлено.

23 березня 2018 року до Одеського апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій позивач просив ухвалити додаткове судове рішення по справі № 2а-4555/08/1570 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по день поновлення на роботі, вказавши конкретно суму, яка підлягає стягненню з відповідача.

15 травня 2018 року ухвалою суду здійснено заміну відповідача по справі - Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області на його правонаступника - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

12.06.2018 року Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалив додаткову постанову по справі № 2а-4555/08/1570, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено. Постановлено стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по день поновлення на роботі в розмірі 159824,86 грн (сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять чотири гривні вісімдесят шість копійок).

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 30.05.2018р. №222-к на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018р. у справі №2а-4555/08/1570 поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу органзації протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з 01.02.2008р.

На виконання судового рішення, а саме: додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 по справі №2a-4555/08/1570 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області відповідно до розрахунково-платіжної відомості за червень 2018 року здійснено нарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 159824,86 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням апеляційної інстанції в частині визначення розміру посадового окладу, з якого здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року по справі № 2а-4555/08/1570 визнано неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 2а-4555/08/1570, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 2a-4555/08/1570 та відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі № 2а-4555/08/1570 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію втрати частини заробітної плати, відшкодування моральної шкоди (в ЄДРСР № 88627819).

Не погоджуючись зі встановленим додатковою постановою від 12.06.2018 по справі № 2a-4555/08/1570 розміром середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по день поновлення на роботі, пропустивши строки для касаційного оскарження вказаної додаткової постанови, 27 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав ще одну заяву про ухвалення додаткового судового рішення до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року.

Позивач просив про стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на його користь недонарахованої середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по 30 травня 2018 року, обчислену з урахуванням підвищення розміру посадового окладу за раніше займаною посадою відповідно до абз. 8 п. 8 Порядку № 100 в сумі 1 268871,76 грн., з вирахуванням суми середнього заробітку, визначеної додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року, тобто стягнути з відповідача недонараховану суму середньої заробітної плати в сумі 1109046,90 грн.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 27.04.2020 року про ухвалення додаткового рішення до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 року.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подано касаційну скаргу.

08 липня 2021 року відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 скасовано, справу № 2a-4555/08/1570 направлено до П`ятого апеляційного адміністративного суду для нового розгляду.

За наслідками нового розгляду ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі № 2a-4555/08/1570.

Не погоджуючись з ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити в повному обсязі та стягнути на його користь з відповідача недонараховану суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 109046,90 грн.

28 квітня 2022 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 залишено без змін (в ЄДРСР № 104112950).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 1, 2 ст.235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із ч.7 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.

Як зазначено судом вище, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018р. по справі №2а-4555/08/1570 було, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Управління ветеринарної медицини в Одеській області № 05-к від 31.01.2008р. в частині звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділу організації протиепізоотичної роботи - державного інспектора ветеринарної медицини Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області з 01.02.2008 р.; стягнуто з Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2008 року по день поновлення на роботі. В решті позову - відмовлено (а.с.30-34 т.1).

Додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. №2а-4555/08/1570 задоволено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №2а-4555/08/1570 та стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2008р. по день поновлення на роботі 159824,86грн.

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 30.05.2018р. №222-к на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018р. у справі №2а-4555/08/1570 поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу органзації протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з 01.02.2008р.

Як вбачається зі змісту додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. по справі №2а-4555/08/1570, суд, посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, яким затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати та довідку від 01.06.2018 р. № 4396/13/23, визначив, що заробітна плата позивача за період роботи за грудень-січень 2008 року становить 2594,62 грн., загальна кількість робочих днів у цьому періоді складає 42 днів. Таким чином середньоденний заробіток позивача становить 61,78 грн. Кількість днів вимушеного прогулу становить 2587 робочих днів, у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 159824, 86 грн. (2587 дн. х 61,78 грн.).

Зазначена додаткова постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. по справі №2а-4555/08/1570, якою визначено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2008р. по день поновлення на роботі, є чинною, судом касаційної інстанції не скасована.

20.06.2018р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області, на виконання додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570, виплачено ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 159824,86грн.

Отже, судові рішення апеляційного суду у справі №2а-4555/08/1570 відповідачем виконано, і підстави для донарахування позивачу додаткових сум, про які просить позивач (645133,56 грн), до тієї суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка визначена постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. відсутні.

Лише в межах зазначеної справи №2а-4555/08/1570 можливе визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вимога позивача про донарахування йому за період з 01.02.2008р. по 30.05.2018р. додаткових сум за своєю суттю є незгодою позивача з ухваленим судом додатковим рішенням, яким питання належних позивачу виплат за спірний період вже вирішено.

Отже відповідач, нараховуючи позивачу за спірний період суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, діяв правомірно, відповідно до вимог додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання протиправними дій Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо не донарахування до середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу з 01.02.2008 р. по 30.05.2018 р. суми до розміру мінімальної заробітної плати та стягнення з відповідача суми недонарахованої до мінімальної заробітної плати - 645133,56 грн. задоволенню не підлягає.

Доводи позивача щодо порушення його соціальних прав через неповну сплату страхових внесків роботодавцем за період вимушеного прогулу, що призвело до неповного врахування позивачу періоду вимушеного прогулу до страхового стажу, суд до уваги не бере, оскільки питання правильності та повноти нарахування страхових внесків Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області, відповідно до приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не є предметом спору у даній справі.

Позовна вимога про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу в сумі 251356,94 грн. є похідною від першої позовної вимоги, оскільки розраховується від суми, яку, на думку позивача, йому протиправно недонараховано.

Отже, дана позовна вимога (про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів), як похідна, також не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (адреса: вул. 7-а Пересипська, буд.6, м.Одеса, 65042, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів

.