Справа № 500/588/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/588/23

28 квітня 2023 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 09 від 20.09.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійної о фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 01.01.1980 по 31.12.1980, з 01.01.1981 по 07.06.1981, з 15.06.1983 по 31.12.1983, з 01.01.1984 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 15.07.1985 в колгоспі ім. Жданова;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 17.07.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2022 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 09 від 20.09.2022 відмовлено в призначенні пенсії, мотивуючи відсутністю достатнього стажу роботи. Однак до страхового стажу позивача зараховано не всі періоди роботи, зокрема з 01.01.1980 по 31.12.1980, з 01.01.1981 по 07.06.1981, з 15.06.1983 по 31.12.1983, з 01.01.1984 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 15.07.1985 в колгоспі ім. Жданова. Позивав вказує, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4.

Беручи до уваги те, що страховий стаж ОСОБА_1 становить понад 29 років, що є більш ніж достатнім для призначення йому пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач вважає відмову в призначені пенсії протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 13.03.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що для прийняття рішення за результатами поданої 14.09.2022 позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Рішенням №09 від 20.09.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії та конкретизовано причини такої відмови. До трудового стажу враховано усі періоди роботи згідно даних трудової книжки позивача. Однак, страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії, та з урахуванням інформації з системи персоніфікованого обліку складає 27 років 2 місяці 24 дні, що є меншим за необхідний. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області 04.04.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що рішенням № 09 від 20.09.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи, а саме 29 років. Періоди трудової діяльності ОСОБА_1 з 01.01.1980 по 31.12.1980, з 01.01.1981 по 07.06.1981, з 15.06.1983 по 31.12.1983, з 01.01.1984 по 31.12.1984 та з 01.01.1985 по 15.07.1985 зараховані у страховий стажу відповідно до кількості нарахованих трудоднів на рік або відпрацьованих людиноднів на рік. Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії від 14.09.2022 та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 27 років 02 місяці 24 дні. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трудової діяльності працював на різних посадах, що підтверджується відомостями його трудової книжки колгоспника №8 від 15.06.1985 (а.с.9) та трудової книжки НОМЕР_1 від 07.02.1986 (а.с.10).

14.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 09 від 20.09.2022 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років (а.с.7).

Страховий стаж позивача становить 17 років 2 місяці 24 дні, до якого зараховано періоди роботи таким чином:

з 15.07.1979 по 31.12.1979 - 3 місяці 15 днів;

з 28.03.1980 по 03.07.1980 - 3 місяці 6 днів;

з 04.07.1980 по 31.12.1980 - 4 місяці 19 днів;

з 08.06.1981 по 14.06.1983 - 2 роки 7 місяців;

з 15.06.1983 по 31.12.1983 - 17 днів;

з 01.01.1985 по 15.07.1985 - 1 місяць 11 днів;

з 03.02.1986 по 15.10.2022 - 16 років 8 місяців 13 днів;

з 06.02.2003 по 31.12.2003 - 10 місяців 26 днів;

з 01.01.2004 по 31.01.2004 - 1 місяць;

з 01.01.2005 по 31.05.2011 - 6 років 5 місяців.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.09.2022 №1900-0209-8/27329 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії (а.с.6).

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідачів на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Приписами ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у рішенні № 09 від 20.09.2022 послалось на відсутність необхідного страхового стажу 29 років.

Позивач вважає спірними періоди роботи з 01.01.1980 по 31.12.1980, з 01.01.1981 по 07.06.1981, з 15.06.1983 по 31.12.1983, з 01.01.1984 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 15.07.1985 в колгоспі ім. Жданова, з огляду на кількість відпрацьованих ОСОБА_1 людиноднів у ці періоди.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 17.05.1992 №17 "Про порядок застосування окремих положень статей Закону України "Про пенсійне забезпечення"", при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4.

З трудової книжки колгоспника позивача (а.с.9) вбачається, що ним не було виконано встановленого мінімуму трудоднів та кількість відпрацьованих ОСОБА_1 людиноднів за рік становила:

1980 рік, кількість відпрацьованих людиноднів за рік - 116;

1981 рік, кількість відпрацьованих людиноднів за рік - 100;

1983 рік, кількість відпрацьованих людиноднів за рік - 92;

1984 рік, кількість відпрацьованих людиноднів за рік - 203;

1985 рік, кількість відпрацьованих людиноднів за рік - 114.

Однак, як слідує з розрахунку страхового стажу позивача, спірні періоди Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області зараховано таким чином:

з 28.03.1980 по 03.07.1980 - 3 місяці 6 днів;

з 04.07.1980 по 31.12.1980 - 4 місяці 19 днів;

з 15.06.1983 по 31.12.1983 - 17 днів;

з 01.01.1985 по 15.07.1985 - 1 місяць 11 днів.

Тобто періоди трудової діяльності ОСОБА_1 з 01.01.1980 по 27.03.1980, з 01.01.1981 по 07.06.1981 та з 01.01.1984 по 31.12.1984 не враховано у його страховий стаж, а з 01.01.1980 по 31.12.1980, з 15.06.1983 по 31.12.1983 та з 01.01.1985 по 15.07.1985 зараховані, що не співпадає з наведеним позивачем обрахунком із застосуванням коефіцієнта 25,4.

При цьому, згідно архівного витягу із протоколу №1 засідання загальних зборів членів колгоспу ім. Жданова від 06.02.1981 було прийнято рішення про зарахування в трудовий стаж 1980 рік колгоспникам, які не виробили мінімуму вихододнів по поважних причинах (а.с.15).

Посилання на вказаний протокол №1 від 06.02.1981 міститься в трудовій книжці колгоспника, проте залишено поза увагою відповідачем при зарахуванні стажу для обчислення пенсії позивачу.

Суд відзначає, що відмова у призначенні позивачу пенсії мотивована лише відсутністю необхідного стажу. Жодних відомостей про неврахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у № 09 від 20.09.2022 не містить.

Не надано будь-якого пояснення з приводу порядку обчислення та зарахування стажу для обчислення пенсії позивачу за періоди роботи у колгоспі ім. Жданова відповідачами і суду.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №18 від 18.07.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" критеріям правомірності, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, з мотивів помилкового обчислення страхового стажу, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

Аналіз зазначеної норми, у її взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано усі визначені законом умови, необхідні для одержання пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, наявність у позивача страхового стажу з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років.

Разом з тим, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив.

Натомість, суд дійшов висновку, що питання про зарахування спірних періодів роботи позивача в колгоспі ім.Жданова до його страхового стажу за фактичною тривалістю (із застосуванням коефіцієнта 25,4) може бути вирішено органом Пенсійного фонду при повторному розгляді заяви позивача щодо призначення пенсії за віком (обчисленні стажу для призначення пенсії).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

З огляду на викладене, оскільки вирішення питання, наявності права на пенсію (підрахунку страхового стажу) є прерогативою пенсійного органу, суд вбачає у необхідності захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з врахуванням висновків суду вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 536,80 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 22.02.2023 на суму 1073,60 грн. (а.с.4) за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 09 від 20.09.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м.Тернопіль, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Борисенка Олександра, 7, м.Рівне, Рівненська область, 33028, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.