Справа № 500/1059/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1059/23

01 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та визнання протиправними і скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Степанова Володимира Вікторовича звернулася до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ ДВС, відповідач), у якому з урахування заяви, поданої на усунення недоліків позовної заяви, (а.с.48) просить:

визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу ДВС Любого А.В. щодо винесення постанови від 02.03.2023 ВП № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору у розмірі 87 689,03 грн з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 і щодо не проставлення відмітки з зазначенням залишку нестягненої суми на виконавчому листі (дублікаті) № 607/1581/16-ц, виданому 13.05.2017, при закінченні виконавчого провадження № НОМЕР_2,

зобов`язати головного державного виконавця Відділу ДВС Любого А.В. поставити відмітку з зазначенням залишку нестягненої суми на виконавчому листі (дублікаті) № 607/1581/16-ц виданому 13.05.2017;

визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу ДВС Крушанської О.Р. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023 ВП НОМЕР_3, про стягнення витрат виконавчого збору з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 07.03.2023 ВП № НОМЕР_3, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 02.03.2023 ВП № НОМЕР_2, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виконавчого збору у розмірі 87 689,03 грн, винесену головним державним виконавцем Відділу ДВС Любим А.В.;

визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023 ВП № НОМЕР_3, про стягнення витрат виконавчого збору з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винесену старшим державним виконавцем Відділу ДВС Крушанською О.Р.;

визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 07.03.2023 ВП № НОМЕР_3, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винесену старшим державним виконавцем Відділу ДВС Крушанською О.Р.

Позов обґрунтовано тим, що у Відділі ДВС перебувало на виконанні ВП № НОМЕР_2, відкрите щодо примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1581/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 889 822,45 грн витрат на добудову житлового будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1 , та 5 730 грн судових витрат.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2023 у справі № 607/9566/22 затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно з якою стягувач ОСОБА_2 відмовився від примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Позивач зазначає, що головним державним виконавцем Відділу ДВС Любим А.В. при визначенні виконавчого збору не враховані судові рішення, які виносилися в межах розгляду цивільної справи № 607/1581/16-ц, в частині оскарження дій державних виконавців, які містять інформацію стосовно передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу на суму 215 775,00 грн та залишок нестягнутої суми, який складав 674 047,45 грн основних витрат та 5730,00 грн судових витрат.

Розмір виконавчого збору обчислено невірно. У ВП № НОМЕР_2 виконавчий збір мав складати 67 404,74 грн замість 89 555,24 грн.

Також представник позивача вказує, що виконавчий збір мав стягуватися державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. У випадку затвердження мирової угоди, як у спірному випадку, відсутня сума, що підлягає примусовому стягненню. Якщо не відбулось примусове виконання рішення суду або відбулось не повністю, то немає підстав стягувати виконавчий збір із невиконаного в примусовому порядку судового рішення. Додаткового представник позивача посилається на судову практику.

Вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 02.03.2023 ВП № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 87 689,03 грн є протиправною. Також вказує, що копія постанови не була надіслано позивачу.

У зв`язку з цим є протиправними винесені у подальшому старшим державним виконавцем Відділу ДВС Крушанською О.Р. постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення витрат виконавчого збору з ОСОБА_1 та постанова про арешт коштів боржника від 07.03.2023, які також не були надіслані позивачу. Крім того, постановою про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору стягується ще раз виконавчий збір у розмірі 8768,90 грн, що є грубим порушенням статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Представник позивача зазначає, що про оскаржувані постанови дізнався та їх копії отримав у Відділі ДВС 16.03.2023 при ознайомленні з матеріалами виконавчих проваджень. До суду звернувся з цим позовом 23.03.2023.

Ухвалою суду від 19.04.2023 після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з урахуванням особливостей, визначених §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України); призначено у справі судове засідання на 27.04.2023, зобов`язано відповідача у строк до 24.04.2023 надати відзив на позов.

24.04.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву з матеріалами ВП № НОМЕР_2 та ВП № НОМЕР_3 (а.с.56-90). Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що на виконанні у Відділі ДВС перебувало ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 607/1581/16-ц від 13.05.2017, виданого Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 895 552,45 грн. Виконавче провадження відкрите 12.10.2017, у пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено про стягнення із боржника виконавчого збору у розмірі 89 555,24 грн. Державним виконавцем вчинялися дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, направлялися запити для з`ясування майнового стану боржника, винесено постанови про арешт майна боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржник, про арешт коштів боржника, про зняття арешту з коштів боржника.

23.02.2023 у Відділ ДВС надійшла заява представника позивача з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2023 у справі № 607/9566/22 про затвердження мирової угоди між боржником та стягувачем. Керуючись вимогами статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 02.03.2023 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яку рекомендованим поштовим відправленням надіслано боржнику, одночасно на підставі пункту 2 частини першої статті 39 цього ж Закону державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку також направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням.

Оскільки виконавчий збір не стягнуто, то 03.03.2023 державним виконавцем постанову про стягнення виконавчого збору передано для виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідач у відзиві на позов, спростовуючи твердження представника позивача стосовно неправильної суми, яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , зазначає, що у постанові державного виконавця у відповідності до вимог Закону зазначаються основні реквізити виконавчого документа, на підставі якого здійснюється примусове виконання виконавчого провадження, у тому числі виклад резолютивної частини судового рішення, що й було ним відображено у постанові про стягнення виконавчого збору.

У виконавчому листі сума, яка підлягала стягненню, становила 889 822,45 грн. Жодного повідомлення від стягувача чи боржника, а також суду, що видав виконавчий документ, у період з 12.10.2017 по 02.03.2023 про часткове виконання рішення не надходило, відтак у державного виконавця були відсутні підстави для зміни суми, що підлягає стягненню та зміни суми виконавчого збору, що стягується. Виконавчий збір стягується у розмірі 10 % від суми основної заборгованості за виконавчим документом, що становить 89 555,24 грн.

Виконавчий збір визначено відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018, яка передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Позивач посилається на редакцію Закону України «Про виконавче провадження», яка втратила чинність.

Що стосується виконавчого провадження НОМЕР_3, то воно відкрите 07.03.2023 з примусового виконання постанови НОМЕР_2 від 02.03.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, постанова направлена боржнику рекомендованим поштовим відправленням. Одночасно винесено постанову про арешт коштів боржника. Станом на 21.04.2023 сума не стягнутого виконавчого збору становить 87 689,03 грн (стягнуто 1 866,21 грн). Нестягнута сума виконавчого збору у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідач просив у позові відмовити.

У судовому засіданні 27.04.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважає, що оскаржувані дії та рішення прийняті підставно та правомірно.

Ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 27.04.2023, у розгляді справи оголошено перерву до 01.05.2023.

28.04.2023 до суду надійшли докази направлення оскаржуваних постанов позивачу (кращої якості, ніж ті, що долучені до відзиву на позов) з поясненнями про порядок їх направлення, визначений статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.98-101).

01.05.2023 представником позивача надані додаткові письмові пояснення стосовно безпідставності визначення виконавчого збору у спірних правовідносинах (а.с.107-108).

У судове засідання 01.05.2023 представник відповідача не прибула, проте подала до суду заяву про продовження розгляду справи за її відсутності, проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні (а.с.102).

У судовому засіданні 01.05.2023 суд заслухав додаткові пояснення представника позивача та постановив ухвалу про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами КАС України з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

13.05.2017 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на підставі ухвали цього ж суду від 01.06.2016 видано дублікат виконавчого листа у справі № 607/1581/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 889 822,45 грн витрат на добудову житлового будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1 , та 5 730 грн судових витрат (а.с.25-26, 66).

Зворотна сторона дубліката цього виконавчого листа містить відмітку державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Хомик Ю.М. про його повернення 25.05.2017 без прийняття до виконання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.08.2017 у справі № 607/7481/17 визнано неправомірними дії Головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Хомик Ю.М. щодо винесення повідомлення № 20068 від 25.05.2017 про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа № 607/1581/16-ц від 13.05.2017 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 674 047,45 грн витрат на добудову житлового будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1 , та 5 730 грн судових витрат. Зобов`язано уповноважену особу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області прийняти до виконання виконавчий листа № 607/1581/16-ц від 13.05.2017 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 674 047,45 грн витрат на добудову житлового будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1 та 5 730 грн (а.с. 28-31, 103-106).

06.10.2017 представник стягувача ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з заявою про примусове виконання виконавчого листа, до якої долучив ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 30.08.2017 у справі № 607/7481/17, оригінал дубліката виконавчого листа у справі № 607/1581/16-ц (а.с.61).

На підставі цієї заяви 12.10.2017 старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Крушанською О.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 по виконанню виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1581/16-ц, виданого 13.05.2017, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 889 882,45 грн витрат на добудову житлового будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1 та 5 730 грн. судових витрат (а.с.62).

У пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2017 зазначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 89 555,24 грн.

В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем вживалися заходи з примусового виконання виконавчого документа, зокрема, направлялися запити для розшуку майна зареєстрованого за боржником, виносилися відповідні постанови про арешт майна, арешт коштів боржника, про зняття арешту з коштів тощо.

В подальшому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2023 у справі № 607/9566/22 затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до умов якої стягувач відмовився від примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, від подальшого стягнення коштів як витрат на добудову житлового будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1 , та судових витрат. Вищевказані витрати стягуються у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, згідно виконавчого листа (дубліката) № 607/1581/16-ц виданого 13.05.2017, на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.06.2016 у справі № 607/1581/16-ц (https://reestr.court.gov.ua/Review/108584372).

23.02.2023 у Відділі ДВС зареєстрована заява представника ОСОБА_1 про закінчення ВП № НОМЕР_2, у зв`язку з затвердженням ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2023 у справі № 607/9566/22 мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до якої долучено відповідну ухвалу суду (а.с.64).

02.03.2023 головним державним виконавцем Відділу ДВС Любим А.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.68). У цій постанові зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення. Щодо виконавчого збору, то така постанова жодних приписів не містила.

Одночасно 02.03.2023 цим же державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. У постанові зазначено, що постановою від 12.10.2017 відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 889 882,45 грн витрат на добудову житлового будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1 , та 5 730 грн судових витрат. У відповідності до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків від суми основної заборгованості за виконавчим документом, що становить 89 555,24 грн. Станом на 02.03.2023 сума не стягнутого виконавчого збору становить 87 689,03 грн, що підлягає стягненню відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» та у порядку цього ж Закону. Керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановив стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 87 689,03 грн (а.с.20, 73).

Матеріали ВП № НОМЕР_2, долучені до цієї адміністративної справи, містять фіскальний чек відділення поштового зв`язку Укрпошти про направлення рекомендованої кореспонденції 03.03.2023 ОСОБА_1 , як пояснив представник відповідача постанов від 02.03.2023 (а.с.69, 99).

На копії дубліката виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1581/16-ц, виданого 13.05.2017, державним виконавцем проставлено відмітку стосовно виконання рішення суду, а саме про прийняту 02.03.2023 постанову з посиланням на пункт 2 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено, що сума стягнутих коштів становить 15 041,51 грн, з яких 1 866,21 грн виконавчого збору (а.с.66 зворот).

07.03.2023 старшим державним виконавцем Відділу ДВС Крушанською О.Р., керуючись статтями 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 по виконанню постанови № НОМЕР_2 від 02.03.2023 про стягнення витрат виконавчого збору з ОСОБА_1 (а.с.76). У пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 8 768,90 грн.

Одночасно 07.03.2023 старшим державним виконавцем Відділу ДВС Крушанською О.Р., у ВП № НОМЕР_3 винесено постанови про арешт коштів боржника (а.с.81). Постанови від 07.03.2023 направлені ОСОБА_1 рекомендованим листом 07.03.2021, про що свідчить фіскальний чек відділення поштового зв`язку Укрпошти про направлення рекомендованої кореспонденції згідно з списком та долучений список рекомендованих відправлень (а.с.78, 100, 101).

Позивач не погоджується із діями та постановами державних виконавців про стягнення виконавчого збору від 02.03.2023 та про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023, про арешт коштів боржника від 07.03.2023, у зв`язку з чим звернулася до суду із цим позовом.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Копії оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору від 02.03.2023 та про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023, про арешт коштів боржника від 07.03.2023 було скеровано позивачу поштовим зв`язком 03.03.2023 та 07.03.2023, що підтверджується копіями фіскальних чеків та списком згрупованих поштових відправлень (а.с.99-101). Доказів вручення вказаних постанов матеріали виконавчих проваджень не містять. Враховуючи, що про зазначені постанови позивачу стало відомо 16.03.2023 після ознайомлення представником позивача адвокатом Степановим В.В. з матеріалами виконавчого провадження ВП НОМЕР_2, про що свідчать відповідні заяви (а.с.69 зворот), та 22.03.2023 після ознайомлення представником позивача адвокатом Степановим В.В. з матеріалами виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 (а.с.19), а позовну заяву подано до суду 23.03.2023 (а.с.1), тому суд дійшов висновку про дотримання позивачем десятиденного строку звернення до суду з цим позовом.

Дії, рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - №1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

За змістом частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ (в редакції, що діяла до 28.08.2018) визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ (у редакції, що діяла до 28.08.2018), слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

В подальшому частина друга статті 27 Закону № 1404-VІІІ була змінена згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 (чинним з 28.08.2018) слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

При цьому «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2475-VIII не містять особливостей введення в дію наведених змін, а тому відповідно нова редакція статті 27 Закону №1404-VIII підлягає застосуванню з 28.08.2018, тобто, після 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується від суми боргу, яка підлягає стягненню.

У цій справі станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2017, якою вирішувалося питання стягнення виконавчого збору норма статті 27 Закону № 1404-VІІІ визначала правила стягнення виконавчого збору, за якими виконавчий збір має вираховуватись із розрахунку 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Разом з тим, з урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII, які були чинними у період з відкриття виконавчого провадження (12.10.2017) і на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору (02.03.2023), база обрахунку виконавчого збору визначалася фактично стягнутою сумою, а у період після 28.08.2018 виконавчий збір становив 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28.08.2018 (на момент відкриття виконавчого провадження з визначенням розміру виконавчого збору), зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28.08.2018 (на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З огляду на таке правове регулювання стягнення виконавчого збору, у даному випадку підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Водночас при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з затвердженням судом мирової угоди створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору, у разі якщо умови мирової угоди не виконуватимуться і виконання судового рішення буде знову проводитися в примусовому порядку, або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

При розгляді даної справи судом також враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, відповідно до якого обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Тобто за своєю природою виконавчий збір є винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи привели до його фактичного виконання.

Зі змісту відмітки державного виконавця про виконання виконавчого листа, проставленій на дублікаті виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1581/16-ц, виданого 13.05.2017, стосовно виконання рішення суду, вбачається про його виконання лише на суму 15 041,51 грн, з яких стягнуто 1 866,21 грн виконавчого збору (а.с.66 зворот). Фактично заходами примусового виконання рішення суду його виконано частково, проте виконавчий збір стягнуто у сумі більшій, ніж 10 відсотків від суми погашеної заборгованості.

Суд наголошує, що у цій справі виконавчий збір має обраховуватися з урахуванням редакції Закону № 1404-VIII, яка була чинна на момент відкриття виконавчого провадження, якою державним виконавцем одночасно вирішувалося питання про стягнення виконавчого збору, тобто база обрахунку виконавчого збору визначалася фактично стягнутою сумою. Винесення державним виконавцем безпосередньо постанови про стягнення виконавчого збору 02.03.2023 не впливає на те, яким чином має обчислюватися виконавчий збір, оскільки такий вже визначений на момент відкриття ВП НОМЕР_2, а тому підстав для застосування положень Закону статті 27, які діяли у період після 28.08.2018, за яких виконавчий збір становив 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, немає.

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника, а також беручи до уваги, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів з моменту відкриття виконавчого провадження з 12.10.2017 за виконавчим листом (з залишку боргу 674 047,45 грн станом на дату відкриття виконавчого провадження на 12.10.2017, стягнуто лише 15 041,51 грн, з них 1 866 грн виконавчого збору), а закінчено виконавче провадження через затвердження судом мирової угоди між стягувачем і боржником, то на переконання суду відсутні правові підстави для стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору у визначеному державним виконавцем розмірі 87 689,03 грн, постанова про стягнення виконавчого збору від 02.03.2023 не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.

Відповідно, і відкриття виконавчого провадження 07.03.2023 ВП № НОМЕР_3 з виконання такого рішення органу державної виконавчої служби та винесення постанови про арешт коштів боржника від 07.03.2023 є протиправним.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 1340/5053/18, від 28.10.2020 у справі № 400/878/20, від 28.01.2021 у справі №420/769/19, від 21.10.2021 у справі 420/4279/19, від 10.02.2022 у справі № 640/9256/21, від 06.04.2023 у справі №640/20994/21.

Отже, позовні вимоги, які стосуються дій державних виконавців по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору від 02.03.2023 ВП № НОМЕР_2, про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023 ВП НОМЕР_3, постанови про арешт коштів боржника від 07.03.2023 ВП № НОМЕР_3 є протиправними, а відповідні постанови підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Разом з тим, позивачем заявлена ще одна позовна вимога. Позивач одночасно з вимогою про визнання протиправними дій головного державного виконавця Відділу ДВС Любого А.В. щодо винесення постанови від 02.03.2023 ВП № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору у розмірі 87 689,03 грн з ОСОБА_1 просив визнати протиправними ще дії щодо не проставлення відмітки з зазначенням залишку нестягненої суми на виконавчому листі (дублікаті) № 607/1581/16-ц, виданому 13.05.2017 при закінченні виконавчого провадження № НОМЕР_2, зобов`язати головного державного виконавця Відділу ДВС Любого А.В. поставити відмітку з зазначенням залишку нестягненої суми на виконавчому листі (дублікаті) № 607/1581/16-ц, виданому 13.05.2017.

Вирішуючи цю позовну вимогу суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частина третя статті 39 Закону № 1404-VIII).

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 1 розділу I якої визначено, що ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Згідно з пунктом 22 розділу ІІІ Інструкції (в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору та закінчення виконавчого провадження) у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Виходячи зі змісту наведених вище приписів Інструкції, у постанові про закінчення виконавчого провадження виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору.

У спірному випадку державний виконавець проставив відмітку на дублікаті виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1581/16-ц, виданого 13.05.2017, стосовно виконання рішення суду, а саме про прийняту 02.03.2023 постанову з посиланням на пункт 2 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» з вказівкою, що сума стягнутих коштів становить 15 041,51 грн, з яких 1 866,21 грн виконавчого збору (а.с.66 зворот). Проте в порушення пункту 22 розділу ІІІ Інструкції державний виконавець не зазначив залишок нестягненої суми.

Стосовно не зазначення державним виконавцем залишку нестягненої суми, то така мали б бути вказана з урахуванням ще й суми, на яку вже виконано виконавчий документ шляхом передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу на суму 215 775,00 грн (ще до видачі дубліката виконавчого листа судом, що встановлено ухвалами суду від 01.06.2016 у справі № 607/1581/16-ц та від 30.08.2017 у справі №607/7841/17).

Особливість даного випадку у тому, що мова йде про дублікат виконавчого листа, який видавався судом через втрату виконавчого листа органами державної виконавчої служби при першому його примусовому виконанні і відповідно на дублікаті відсутня відмітка державного виконавця стосовно залишку нестягненої суми при першому проведенні примусового виконання.

Судом в силу положень частини четвертої статті 78 КАС України беруться до уваги обставини встановлені ухвалами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.06.2016 у справі № 607/1581/16-ц (постановленої за результатами розгляду заяви представника ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа) та від 30.08.2017 у справі №607/7841/17 (постановленої за результатами скарги на дії державного виконавця щодо повернення без виконання дубліката виконавчого листа), які набрали законної сили (а.с.25-26, 2831, 103-106)..

Відповідно до цих судових рішень, судом встановлені такі обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2010, окрім іншого, було стягнено з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2 082 500 грн витрат на добудову житлового будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1 та 5 730 грн судових витрат. 31.03.2011 рішенням апеляційного суду Тернопільської області вказане рішення суду першої інстанції, у зазначеній частині, було змінено та зменшено суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 до 889 822,45 грн.

На підставі цих рішень було видано та звернено до виконання виконавчий лист № 2-178 від 19.08.2011. У процесі здійснення виконавчих дій стягувачу було передано майно боржника в рахунок погашення заборгованості, а саме: земельну ділянку площею 1500 м.кв. Про передачу вказаного майна державним виконавцем було складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію, тобто 215 775 грн.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2010 було виконано лише частково, тобто на суму 215 775 грн з 889 822,45 грн.

Також судовими рішеннями встановлено, що після закінчення, вказане виконавче провадження було передано з ДВС ТРУЮ до Другого відділу ДВС, в процесі чого оригінал виконавчого листа було втрачено, а тому судом постановлено видати його дублікат, який і був звернений до виконання.

Такі судові рішення містяться в матеріалах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2, що не заперечувалося відповідачем, і давали можливість достеменно встановити залишок нестягнутої суми боргу.

Відтак з огляду на положення пункту 22 розділу ІІІ Інструкції державний виконавець Відділу ДВС, який виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, мав би на виконавчому документі проставити відповідну відмітку, у якій зазначити крім підстави закінчення виконавчого провадження, суми стягнутого виконавчого збору, ще й залишок нестягненої суми. Натомість державний виконавець зазначив суму, на яку проведено стягнення 15 041,51 грн в межах ВП № НОМЕР_2.

Позовну вимогу про визнання протиправними дій головного державного виконавця Відділу ДВС Любого А.В. щодо не проставлення відмітки з зазначенням залишку нестягненої суми на виконавчому листі (дублікаті) № 607/1581/16-ц, виданому 13.05.2017 при закінченні виконавчого провадження № НОМЕР_2 та похідну позовну вимогу про зобов`язання головного державного виконавця Відділу ДВС Любого А.В. поставити відмітку з зазначенням залишку нестягненої суми на виконавчому листі (дублікаті) № 607/1581/16-ц виданому 13.05.2017, належить задовольнити.

Щодо інших доводів, які наводить позивач в обґрунтування позовних вимог, як-от невірне обчислення суми виконавчого збору через неврахування державним виконавцем інформації стосовно передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу на суму 215 775,00 грн (ще до видачі дубліката виконавчого листа судом), відповідно до чого залишок нестягнутої суми становив 674 047,45 грн основних витрат та 5 730,00 грн судових витрат, то такі не впливають на висновки суду стосовно протиправності оскаржуваних дій та постанов державних виконавців, бо як встановив суд, така взагалі мала б обчислюватися від суми, яка фактично стягнута.

Також суд не бере до уваги мотивацію позивача про не направлення позивачу як боржнику у виконавчих провадженнях копій оскаржуваних постанов, бо такі надіслані відповідачем ОСОБА_1 поштовим зв`язком рекомендованим листом, про свідчать відповідні фіскальні чеки та список згрупованих поштових відправлень, долучені до матеріалів виконавчих проваджень.

Суд зауважує, що доводи позивача у кожній справі мають оцінюватись судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Судом надана детальна відповідь та спростування на кожен доречний мотив позову.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності оскаржуваних дій та постанов, не спростував обґрунтування позовних вимог позивачем.

Отож суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Оскільки позов підлягає до задоволення повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем згідно з квитанціями від 22.03.2023 на суму 1073,60 грн (а.с.36), від 07.04.2023 на суму 2147,20 грн (а.с.45), сума судового збору у розмірі 3220,80 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 271, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та визнання протиправними і скасування постанов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Любого А.В. щодо винесення постанови від 02.03.2023 ВП № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору у розмірі 87 689,03 грн з ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 02.03.2023 ВП № НОМЕР_2, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виконавчого збору у розмірі 87 689,03 грн, винесену головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Любим А.В.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Любого А.В. щодо не проставлення відмітки з зазначенням залишку нестягненої суми на виконавчому листі (дублікаті) № 607/1581/16-ц, виданому Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13.05.2017, при закінченні виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Зобов`язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Любого А.В. поставити відмітку з зазначенням залишку нестягненої суми на виконавчому листі (дублікаті) № 607/1581/16-ц виданому Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13.05.2017 з урахуванням висновків суду, зазначених у мотивувальній частині рішення суду.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення витрат виконавчого збору з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 07.03.2023 ВП № НОМЕР_3, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023 ВП № НОМЕР_3 про стягнення витрат виконавчого збору з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанською О.Р..

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 07.03.2023 ВП № НОМЕР_3, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанською О.Р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3220,80 грн (три тисячі двісті дванадцять грн 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення (складення).

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (46008, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Кн.Острозького, 14, ).

Повний текст рішення складено та підписано 01 травня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.