Справа № 440/3341/23
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/3341/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №1 від 16.12.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення ГУПФУ в Запорізькій області №1 від 16.12.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, оскільки надані останньою до пенсійного органу документи для призначення пенсії за віком без сумніву підтверджують факт зміни прізвища заявниці та факт належності їй трудової книжки НОМЕР_1 . Так, у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 21.06.1991 прізвище позивача записано як " ОСОБА_2 ОСОБА_3 ", дата та місце народження - " ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Красно-Знаменівка Кременчуцького району Полтавської області". В трудовій книжці позивача НОМЕР_1 прізвище останньої декілька разів виправлялося, а саме, з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ", з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ", ім`я, по батькові та дата народження залишилися незмінними - " ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ". При цьому, на зворотному аркуші трудової книжки позивача міститься відмітка про державну реєстрацію шлюбу останньої з ОСОБА_7 . Поряд з цим, в паспорті громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 28.01.2000 дата та місце народження останньої зазначені як " ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Красно-Знаменівка Кременчуцького району Полтавської області", що відповідає відомостям у свідоцтві про її народження. Також, у вказаному паспорті ОСОБА_1 на сторінці 7 містяться записи про її дітей, зокрема, про сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

19.04.2023 до суду надійшов відзив ГУПФУ в Запорізькій області на позовну заяву, в якому представник управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що 13.12.2022 позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону №1058. За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії, оскільки необхідний страховий стаж відсутній. Загальний страховий стаж склав 17 років 0 місяців 22 дні. Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція), в графі 4 (на підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)) зазначається підстава для внесення запису в трудову книжку. У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Згідно з п.2.13 Інструкції змiна записiв у трудових книжках про прiзвище, iм`я, по батьковi i дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнiм мiсцем роботи на пiдставi документiв (паспорта, свiдоцтва про народження, про шлюб, про розiрвання шлюбу, про змiну прiзвища, iм`я та по батьковi тощо) i з посиланням на номер i дату цих документiв. Зазначенi змiни вносяться на першiй сторiнцi (титульному аркуші) трудової книжки. Однiєю рискою закреслюється, наприклад, колишнє прiзвище або iм`я, по батьковi, дата народження i записуються новi данi з посиланням на вiдповiднi документи на внутрiшньому боцi обкладинки i завiряються пiдписом керiвника пiдприємства або спецiально уповноваженої ним особи i печаткою пiдприємства або печаткою вiддiлу кадрiв. Згідно з рішенням про відмову у призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 08.07.1980 АТ- НОМЕР_4 та період догляду за дітьми 1983 року народження та 1985 року народження, оскільки позивачкою не підтверджено свідоцтвом про шлюб зміну прізвища на ОСОБА_5 /а.с. 22-24/.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

13.12.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила призначити їй пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 55-59/.

Вказана заява розглянута за принципом екстериторіальності ГУПФУ в Запорізькій області.

16.12.2022 за результатами розгляду заяви ГУПФУ в Запорізькій області прийнято рішення №1 про відмову ОСОБА_1 в призначення пенсії за віком. За змістом вказаного рішення необхідний пенсійний вік 60 років. Вік заявниці 60 років 0 місяців 13 днів. Необхідний страховий стаж 29 років. Страховий стаж заявниці становить 17 років 0 місяців 22 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано трудову книжку НОМЕР_1 та період догляду до трьох років за дітьми 1983 р.н. та 1985 р.н., оскільки відсутнє свідоцтво про шлюб на ОСОБА_5 /а.с. 54/.

Вважаючи вказане рішення щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та неврахуванні стажу згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 і періоду догляду до трьох років за дітьми 1983 р.н. та 1985 р.н. протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

В силу пункту 2 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частинами першою, другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з приписами статті 26 Закону №1058-VІ особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

При цьому, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У силу пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для неврахування пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи останньої згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 та періоду догляду до трьох років за дітьми ОСОБА_9 , 1983 р.н. та ОСОБА_8 , 1985 р.н., слугувала відсутність у позивача свідоцтва про шлюб на прізвище " ОСОБА_5 ".

Як свідчать матеріали справи, у свідоцтві про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 21.06.1991 (повторне) прізвище останньої зазначено " ОСОБА_4 ", ім`я та по батькові - " ОСОБА_3 ", дата та місце народження - " ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Красно-Знаменівка Кременчуцького району Полтавської області" /а.с. 42/.

В паспорті громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 28.01.2000 дата та місце народження позивачки зазначені як " ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Красно-Знаменівка Кременчуцького району Полтавської області", що відповідає відомостям у свідоцтві про її народження серії НОМЕР_2 від 21.06.1991 /а.с. 29-33/.

При цьому, у паспорті громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 28.01.2000 на сторінці 7 містяться записи про її трьох дітей, а саме: - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 32/.

В довідці від 15.12.2022, виданій КНП "Криворізька міська лікарня №7", прізвище позивача зазначено як " ОСОБА_11 ОСОБА_3 ", дата народження - " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Крім того, в довідці зазначено, що в період роботи в 7-ій міській лікарні м. Кривого Рогу з 24.08.1983 по 10.07.1986 позивач знаходилась у відпустці по догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7 /зі звороту/).

Про народження та виховання до 16 років ОСОБА_1 трьох дітей, а саме: - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідчить також довідка старости виконавчого комітету Козельщинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 25.10.2022 №74 /а.с. 62/.

Суд зауважує, що згідно зі свідоцтвами про народження серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 та серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_8 , батьком останніх вказаний ОСОБА_7 , а матір`ю - ОСОБА_12 /а.с. 41, 43/.

Відтак, вказаними обставинами пояснюється та обставина, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 19.05.1980 прізвище останньої декілька разів виправлялося, а саме, зі " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " та з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ", при цьому, ім`я, по батькові та дата народження залишилися незмінними - " ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Абзацом 3 пункту 5 Постанови №656 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника. Відомості про працівника завіряються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою.

Відповідно до пункту 18 Постанови №656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (пункт 4).

Виходячи з аналізу наведених норм, суд доходить висновку про те, що відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудової книжки, її облік, зберігання та видачу несуть саме спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність та негативні наслідки за порушення при веденні записів у трудову книжку повинні настати саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Аналогічні висновки неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх постановах, а саме, у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, у постанові від 11.07.2019 у справі №683/737/17 та у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Поряд з цим, згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд зауважує, що у відповідності до приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на зворотному аркуші трудової книжки позивачки НОМЕР_1 від 19.05.1980 міститься відмітка про державну реєстрацію шлюбу останньої з ОСОБА_7 , а саме, зазначено про те, що дівоче прізвище позивачки " ОСОБА_4 " змінено на прізвище " ОСОБА_5 " на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_7 , виданого Комсомольським міським РАГС Полтавської області 16.07.1983, а також міститься підпис уповноваженої особи роботодавця, яка засвідчила вказані зміни /а.с. 34/.

За викладених обставин, суд вважає безпідставним та неправомірним не врахування пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи останньої згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 та періоду догляду до трьох років за дітьми ОСОБА_9 , 1983 р.н. та ОСОБА_8 , 1985 р.н. з підстав відсутності у ОСОБА_1 свідоцтва про шлюб на прізвище " ОСОБА_5 ", оскільки іншими документами, що надавалися останньою до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії за віком в повній мірі підтверджується фактична зміна прізвища позивача спочатку зі " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " та, у подальшому, з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ", а відтак і належність трудової книжки НОМЕР_1 та дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 саме ОСОБА_1 .

Крім того, суд також зауважує, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу.

У спірному випадку пенсійним органом не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити та зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи останньої згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 та період догляду до трьох років за дітьми ОСОБА_9 , 1983 р.н. та ОСОБА_8 , 1985 р.н.

За викладених обставин, на переконання суду, приймаючи рішення від 16.12.2022 №1 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком внаслідок неврахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи останньої згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 та періоду догляду до трьох років за дітьми ОСОБА_9 , 1983 р.н. та ОСОБА_8 , 1985 р.н. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області діяло протиправно.

Відтак, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.12.2022 №1, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.12.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи останньої згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 та періоду догляду до трьох років за дітьми ОСОБА_9 , 1983 р.н. та ОСОБА_8 , 1985 р.н.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_8 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ідентифікаційний код 20490012), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.12.2022 №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.12.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи останньої згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 та періоду догляду до трьох років за дітьми ОСОБА_9 , 1983 року народження, та ОСОБА_8 , 1985 року народження.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Cуддя О.В. Гіглава