Справа № 320/12670/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

28 квітня 2023 року м. Київ № 320/12670/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування окремих пунктів наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати підпункт 5.17 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 «Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113»;

- визнати протиправним та скасувати підпункт 6.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 «Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113».

Також у прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову, яке відповідно до протоколу автоматизованого розподілу передано 28.04.2023 головуючій судді Пановій Г.В. Так, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії підпункту 5.17 та підпункту 6.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 «Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113» та заборонити військовій частині НОМЕР_1 вчиняти певні дії на виконання підпунктів 5.17 та 6.3 наказу командира військовій частині НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 № 443ад та від 30.09.2022 №113», а саме щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 грошові кошти.

В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження в частині існуючого становища до винесення остаточного рішення по справі. Зупинення дії підпунктів 5.17 та 6.3 спірного наказу та заборона відповідачу вчиняти певні дії, на підставі спірного наказу (фактично, на виконання підпунктів 5.17 та 6.3 спірного наказу) носить тимчасовий характер, не скасовує його, а спрямовує на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову та недопущення настання негативних наслідків для позивача.

Додатково позивач зазначив, що навіть у разі ухвалення в подальшому судового рішення, за наслідком розгляду судом по суті заявлених позовних вимог на користь позивача, останньому необхідно буде докласти значних зусиль для повернення стягнутих з нього грошових коштів. Крім того, на думку позивача важливим також є те, що він є військовослужбовцем, а відповідач в свою чергу може здійснювати стягнення з його грошового забезпечення на підставі відповідного наказу командира військової частини. Водночас, утримання грошового забезпечення з позивача завдає йому матеріальної шкоди, існує очевидна загроза порушення його прав та законних інтересів на своєчасне одержання грошового забезпечення (оплату праці) в розмірі не нижчу від визначеної законодавством для військовослужбовців, що неодмінно призведе до зниження рівня його життя та членів сім`ї військовослужбовця, а також інших негативних наслідків, пов`язаних із задоволенням матеріальних потреб позивача; водночас невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача тощо

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 № 2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Так, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує принципи, що висловлені Рекомендацією №R (89)8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністром Ради Європи 13 вересня 1989 року.

Так, Комітет Міністрів, виходячи з того, що негайне і повне виконання адміністративних актів, які стали або можуть стати предметом оскарження, спроможні за деяких обставин завдавати інтересам осіб непоправної шкоди і що необхідно, заради справедливості, не допускати таких наслідків, виходячи з доцільності гарантувати особам, які цього потребують, тимчасовий захист з боку судів, не ігноруючи при цьому необхідність забезпечення ефективності адміністративної діяльності, рекомендував урядам держав-членів керуватися в своєму праві та адміністративній практиці, зокрема, наступним.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17.

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) прийнято наказ від №136 «Про результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022» (далі - Наказ). При цьому, позивачем оскаржуються, зокрема пункти 5.17 та 6.3 вказаного наказу. Згідно із пунктом 6.3 наказу за заподіяну шкоду державі щодо втрати військового майна, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ, Переліку озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 2020 року №604, командира авіаційної ланки другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 , на підставі довідки-розрахунку шкоди, що підлягає відшкодуванню за пошкодження та нестачу стрілецької зброї та боєприпасів служби ракетно-артилерійського озброєння логістики від 08 жовтня 2022 року №1303 притягнути до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі 29 461,50 грн. (двадцять дев`ять тисяч чотириста шістдесят одна гривня 50 копійок).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

З огляду на те, що утримання з позивача сум матеріальної шкоди з місячного грошового забезпечення може відбутись до прийняття рішення судом, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Вчинення відповідачем дій щодо стягнення з позивача суми матеріальної шкоди може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про те, що утримання з позивача в примусовому порядку матеріальної шкоди на підставі п. 6.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 08.11.2022 від №136 «Про результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022», може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача в разі задоволення адміністративного позову, тому вважає за доцільне зупинити утримання на підставі підпункту 6.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 08.11.2022 від №136 «Про результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

При цьому суд враховує, що вжиття таких заходів забезпечення як зупинення судом утримання з позивача сум матеріальної шкоди з місячного грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 08.11.2022 від №136 в частині утримання сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

На підставі викладеного, дослідивши зміст заяви позивача та матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог заявника та необхідність надання позивачеві тимчасового захисту з метою збереження існуючого становища на період розгляду справи шляхом зупинення утримання з позивача сум матеріальної шкоди з місячного грошового забезпечення на підставі підпункту 6.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 08.11.2022 від №136 «Про результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

У той же час, заява позивача в частині зупинення дії підпункту 5.17 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 «Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113» та заборони військовій частині НОМЕР_1 вчиняти певні дії на виконання підпунктів 5.17 та 6.3 наказу командира Військовій частині НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 «Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113», а саме щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 грошових коштів, задоволенню не підлягає, адже наведені заявником доводи про протиправність оскаржуваних підпунктів наказу потребують з`ясування та перевірки їх доказами на стадії розгляду справи по суті та не можуть бути підставою для зупинення дії вказаного пункту наказу до набрання рішенням суду у даній справі законної сили, як заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 156, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.

2. Зупинити утримання з ОСОБА_1 сум матеріальної шкоди з місячного грошового забезпечення на підставі підпункту 6.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 08.11.2022 від № 136 «Про результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2022 № 443ад та від 30.09.2022» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

3. Стягувач (за даною ухвалою, яка є виконавчим документом): ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

4. Боржник (за даною ухвалою, яка є виконавчим документом): Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місцезнаходження:

АДРЕСА_3 . В іншій частині заяви відмовити.

6. Оригінал та копію даної ухвали видати (направити) позивачу, копію ухвали видати (направити) сторонам.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 29 квітня 2026 року.

Ухвала у справі набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панова Г. В.