Справа № 300/5602/21
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 травня 2023 року

м. Київ

справа №300/5602/21

адміністративне провадження № К/990/14180/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Гончарової І.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 у справі №300/5602/21 за позовом за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства фінансів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою,

У С Т А Н О В И В:

Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», в якому просило стягнути з відповідача в дохід державного бюджету прострочену заборгованість за договором субкредитування в розмірі 43 893 027,80 грн.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 26.08.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023, позов задовольнив частково; вирішив стягнути з Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» за рахунок готівки, що йому належить, в тому числі, яка розміщена на рахунках, відкритих у банківських установах, в дохід державного бюджету прострочену заборгованість за договором субкредитування в розмірі 40 892 967,05 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовив.

Вказані судові рішення ухвалені у справі, що призначена та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У спрощеному позовному провадженні не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З огляду на предмет спору, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому Суд вважає неприйнятною вказівку скаржника на те, що остання є справою значної складності.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що подана ним касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має для нього виняткове значення. В обгрунтування даних доводів скаржник зазначає, що перегляд цієї справи Верховним Судом сприятиме застосуванню судами норм матеріального права при розгляді категорій справ, пов`язаних з погашенням простроченого виконання зобов`язання по сплаті кредиту (позики), залученого державою; Комунальне підприємство «Івано-Франківськводоекотехпром» віднесене до переліку об`єктів критичної інфраструктури, виконує важливу соціальну роль та при цьому його господарська діяльність є збитковою, а тому примусове виконання рішення суду першої інстанції може призвести до негативних наслідків для позивача (як то неплатоспроможності).

У контексті наведеного Суд вказує, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

В даному випадку скаржник не обґрунтував, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Більш того Верховний Суд у своїй постанові від 29.01.2019 у справі №807/257/14 вже висловив свою позицію у такій категорії справ стосовно публічно-правової природи правовідносин позики, що виникають між державою як позикодавцем та господарюючим суб`єктом як позичальником.

Крім того, проаналізувавши наведені в касаційній скарзі обгрунтування стосовно винятковості справи, Суд вважає, що останні не є такими, що можуть бути розцінені як підстава для касаційного оскарження у розумінні положень підпункту «в» пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023, прийняті у даній справі, не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 у справі №300/5602/21 за позовом за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства фінансів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Васильєва І.А. Гончарова