Справа № 560/10168/22
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10168/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

28 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про стягнення шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 200328 грн. 99 коп. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що з 23.09.2016 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII.

Ліквідаційна комісія Апеляційного суду Хмельницької області 13.01.2020 видала позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №06-37/2020/01-11/15, у якій зазначила, що станом на 01.01.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 55492,80 грн., тобто, виходячи з окладу в розмірі 34683,00 грн., що становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, і відповідної доплати за вислугу років.

Позивачу нараховано та виплачено щомісячне довічне грошове утримання за січень 2020 року в розмірі 49943,52 грн. (34683,00 грн. (посадовий оклад) + 20809,80 грн. (доплата за вислугу років - 60%) = 55492,80 грн. (суддівська винагорода) х 90%) та за період з 01.02.2020 по 18.02.2020 - 31253,60 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі №560/3125/20, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки Хмельницького апеляційного суду від 10.03.2020 № 01-17/68 "Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці", з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання цього рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 18.05.2021 здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно з довідкою Хмельницького апеляційного суду від 10.03.2020 №01-17/68 та його розмір, починаючи з 19.02.2020, становить 103586,56 грн.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №560/6587/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 70 % від відповідних сум суддівської винагороди та враховуючи стаж на посаді судді 30 років 11 місяців 05 днів, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням виплачених сум.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання, визначався та виплачувався до 18.02.2020 включно з урахуванням положень пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII. Ці положення рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є не конституційними).

Вважаючи, що в період з 01.01.2020 по 18.02.2020 включно основне щомісячне довічне грошове утримання нараховувалося і виплачувалося на підставі положень, які визнані не конституційними, а відтак заподіяна матеріальна шкода у вигляді невиплаченої частини щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 200328,99 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 зазначений пункт визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

У пункті 3 резолютивної частини рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що положення Закону №1402-VIII зі змінами, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Підставою для звернення до суду позивач визначив завдання матеріальної шкоди законом, який визнаний неконституційним.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди врегульовано статтею 22 Цивільного кодексу України, за змістом якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 189 Цивільного кодексу України визначено, що продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю.

Відповідно до статті 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відтак, позивач, стверджуючи про наявність матеріальної шкоди у вигляді не отриманої вигоди повинен довести: факт існування певної речі; розмір доходів, які одержуються з доходів, які одержуються з цієї речі.

Нормами ст. 1175 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Позивач вважає, що шкода (недоплачена сума суддівського довічного грошового утримання, яку він вважає збитками у вигляді упущеної вигоди), завдана йому прийняттям закону, який визнано неконституційним є підставою для стягнення коштів з Державного бюджету України відповідно до статті 1175 Цивільного кодексу України.

Проте, визнання Конституційним Судом України окремих положень закону неконституційними не вважається тотожним визнанню нормативно-правового акту незаконним.

Статтею 21 Цивільного кодексу України врегульовано визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Проте, норми статті 1175 Цивільного кодексу України належить застосовувати тільки тоді, коли нормативно-правовий акт органу державної влади визнається незаконним і скасовується.

Отже, недоплачена сума суддівського довічного грошового утримання позивача не може вважатися збитками у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України.

Згідно із статтею 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Таким чином, недоплачена сума суддівського довічного грошового утримання позивача не є збитками, а відтак, вона не може бути відшкодована в порядку статті 25 Бюджетного кодексу України за рахунок коштів Державного бюджету.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.