Справа № 400/13127/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 р. № 400/13127/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,Миколаїв,54001, Херсонське шосе, 48/8,Миколаїв,54024
провизнання протиправними та скасування припису від 29.11.2021 № 156/1 і постанови від 10.12.2021 № 143,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради з вимогами: визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради №156/1 від 29.11.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданий на ОСОБА_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради №143 по справі про адміністративне правопорушення від 10.12.2021, якою ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 51000 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що її необґрунтовано притягли до відповідальності за відсутність розділу щодо створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, що є порушення вимог п.9 наказу №45, додатку Д ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». В даному випадку розділ щодо доступності маломобільних груп населення був у складі пояснювальної записки, даний розділ сам там згідно Додатку Д пункту Д.1 підпункту 8 «Доступність об`єкта будівництва для маломобільних груп населення». Крім того, проектна документація оформлюється згідно ДСТУ БА.2.4-4:2009 «Система проектної документації для будівництва; основі вимоги до проектної та робочої документації». Згідно п.3.5 наголошує на «робочі креслення, об`єднанні в комплекти за марками (видами робіт), призначені для проведення будівельних та монтажних робіт» - тобто інспектор ДАБК плутає поняття розділу та комплекту креслень (ТОМу). Також, згідно п.3.6 «Окреме позначення кожного основного комплекту креслень за видами будівельних та монтажних робіт або розділу проекту, які наведено у додатку А». У Додатку А прописано саме ТОМи можливої проектної документації і окремого ТОМу МГН там не передбачено.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію відповідач аргументував тим, що відповідно до п.9 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, проектна документація на будівництво об`єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів з охорони праці, зокрема Мінімальних вимог з охорони праці на тимчасових або мобільних будівельних майданчиках, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 23 червня 2017 року № 1050, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2017 року за № 1111/30979, нормативних документів, обов`язковість застосування яких встановлена нормативно-правовими актами і правил, у тому числі вимог нормативів з питань створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення (вимоги щодо створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення зазначаються в проектній документації окремим розділом). Під час перевірки встановлено, що проектна документації, розроблена позивачкою на замовлення ОСОБА_2 складається з: 1. Технічне обстеження; 2. Пояснювальна записка; 3. Генеральний план; 4. Архітектурно-будівельні рішення; 5 Опалення та вентиляція; 6. Водопровід та каналізація; 7. Електричне освітлення; 8. Силове електрообладнання; 9. Система пожежної сигналізації; 10. Проект організації будівництва. Серед цих розділів проектної документації, відсутній розділ про створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Отже, позивачкою не виконано вимоги п.9 Порядку.

Суд розглянув справу 24.04.2023 в судовому засіданні за участю сторін.

Дослідив матеріали справи, вислухав позивача та його представника, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури за професією архітектор, та працює в ТОВ «Ласкардо».

В 2021 році, ТОВ «Ласкардо» уклало договір на розробку робочого проекту «Реконструкція нежитлових приміщень офісу та квартири АДРЕСА_2 під непродовольчий магазин по АДРЕСА_3 » з ОСОБА_2 .

Виконавцем цього проекту було визначено архітектора ОСОБА_1

19.07.2021 ТОВ «Ласкардо» передало ОСОБА_2 робочий проект «Реконструкція нежитлових приміщень офісу та квартири АДРЕСА_4 » в 10 томах: 1. Технічне обстеження; 2. Пояснювальна записка; 3. Генеральний план; 4. Архітектурно-будівельні рішення; 5 Опалення та вентиляція; 6. Водопровід та каналізація; 7. Електричне освітлення; 8. Силове електрообладнання; 9. Система пожежної сигналізації; 10. Проект організації будівництва.

У томі 2. "Пояснювальна записка", міститься розділ 6. Доступність об`єкта для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.

08.11.2021 ОСОБА_2 подала повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

16.11.2021 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради вийшло на позапланову перевірку на об`єкт «Реконструкція нежитлових приміщень офісу та квартири АДРЕСА_4 ».

Під час перевірки, інспектором Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, окрім іншого, встановлено, що робочий проект складається з 10 томів, при цьому, окремий том щодо створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, у складі робочого проекту відсутній.

Зазначений факт, відповідачем кваліфіковано у Акті, складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 29.11.2021 №219/2021, як розроблення проектної документації з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил, а саме: у проектній документації відсутній розділ щодо створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідність та інших маломобільних груп населення.

29.11.2021 уповноваженою особою відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.96-1 КУпАП - передача замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів, будівельних норм, стандартів і правил, у тому числі щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, передбачення приладів обліку води і теплової енергії, а також заниження класу наслідків (відповідальності) об`єкта.

29.11.2021 уповноваженою особою відповідача винесено Припис №156/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на адресу архітектора ОСОБА_1 , в якому вимагалось усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті «Реконструкція нежитлових приміщень офісу та квартири АДРЕСА_4 ».

10.12.2021 уповноваженою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на підставі протоколу від 29.11.2021, винесено постанову №142 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96-1 КУпАП та накладено на неї штраф в розмірі 51000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.

Відповідно до п.9 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, який затверджений Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45, проектна документація на будівництво об`єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів з охорони праці, зокрема Мінімальних вимог з охорони праці на тимчасових або мобільних будівельних майданчиках, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 23 червня 2017 року № 1050, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2017 року за № 1111/30979, нормативних документів, обов`язковість застосування яких встановлена нормативно-правовими актами і правил, у тому числі вимог нормативів з питань створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення (вимоги щодо створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення зазначаються в проектній документації окремим розділом).

Таким чином, відповідно до п.9 Порядку, чітко визначено, що вимоги щодо створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення зазначаються в проектній документації окремим розділом, у зв`язку з цим суд погоджується з відповідачем, що у разі відсутності у проекті такого розділу, це буде передача замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті, розробленої з порушенням вимог законодавства, тобто правопорушення передбаченим ч.1 ст.96-1 КУпАП.

Разом з тим, у цьому випадку архітектором питання вимог щодо створення умов для безперешкодного доступу до осіб з інвалідністю оформлено у вигляді розділу 6. у томі 2. "Пояснювальна записка".

Для з`ясування зміст поняття «окремий розділ проектній документації», суд звертається до ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «Система проектної документації для будівництва. ОСНОВНІ ВИМОГИ ДО ПРОЕКТНОЇ ТА РОБОЧОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ».

Відповідно до п.5.1 ДСТУ Б А.2.4-4:2009, проектну документацію, комплектують у томи, як правило, за окремими розділами. Кожний том нумерують арабськими цифрами. За необхідності томи діляться на частини.

Відповідно до п. 10.9 ДСТУ Б А.2.4-4:2009, першим розділом загальної пояснювальної записки проекту повинен бути розділ з найменуванням "Загальні положення" і з шифром "ЗП". Кожний перший аркуш розділу проекту (робочого проекту), який включений в том (книгу) пояснювальної записки, оформляють основним написом за формою 5, наступні аркуші за формою 6 додатка Д. Кожному розділу проекту надають позначення, яке складається з позначення документа і через крапку марка або шифр розділу проекту відповідно до додатка А.

У кожному розділі пояснювальної записки, які включені до одного зброшурованого тому (книги), на першому аркуші в основному написі за формою 5 додатка Д у графі 10 та 11 повинні бути проставлені підписи авторів розділів проекту

Тобто, з цього вбачається, що ДСТУ Б А.2.4-4:2009, не ототожнює окремий том проектної документації, з окремим розділом проектної документації, і навіть пояснювальна записка, як частина проектної документації, може включати в себе окремі розділи.

ДБН А.2.2-3:2014 «Склад і зміст проектної документації на будівництво» містить додаток Е (довідковий), Склад проекту (затверджувальної частини РП) на будівництво об`єктів виробничого призначення та лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, який передбачає у томі Е.1 Пояснювальна записка, розділ 14. Доступність об`єкта будівництва для маломобільних груп населення.

Таким чином, ДБН прямо передбачає, що окремий розділ проектної документації, щодо створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, зазначається у томі «Пояснювальна записка». Вимога щодо викладення цього розділу, окремим томом проектної документації, жодний нормативно-правовий акт не містить.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачка виконала вимоги п.9 Порядку №45, та в її діях відсутній склад правопорушення - передача замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів, будівельних норм, стандартів і правил, у тому числі щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

Сума сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 1816 гривень підлягає відшкодуванню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також, позивачем заявлено в позовній заяві про відшкодування витрат на правову допомогу та надані відповідні докази: копію витягу з договору про надання юридичної допомоги від 17.12.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Долговим А.Г., Акт прийняття - передачі від 24.02.2023, Акт наданих послуг від 20.12.2021, квитанція до прибуткового касового ордеру №43 від 17.12.2021 на суму 20030 грн, ордер та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю. Розрахунок витрат вказаний у Акті наданих послуг.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Положеннями ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічні правові позиції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17 та від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Досліджуючи надані позивачем документи, судом встановлено, відповідно до розрахунку адвокатом надані послуг на суму 20030 грн (попереднє опрацювання матеріалів ( 3 години - 5007, 60 грн), формування правової позиції, консультування щодо додаткових матеріалів та доказів (4 години 20 хв - 7223,20 грн), підготовка процесуальних документів, подання позову (3 год 40 хв - 6120, 40 грн), судове представництво ( 1 год - 1669, 20 грн). Всього на суму 20030 грн, з розрахунку 1669,20 грн за годину.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст. 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 20030,00 грн є цілком розумною та співмірною, виходячи з предмету розгляду даної справи, виконаних послуг. Фактичне понесення позивачем суми витрат на правову допомогу підтверджено наявними у справі доказами.

Таким чином, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20030 грн підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20,Миколаїв,544) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради №156/1 від 29.11.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №143 від 10.12.2021, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 51000 гривень.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20,Миколаїв,544) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 21846 (двадцять одна тисяча вісімсот сорок шість грн) гривень.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 02.05.2023