Справа № 461/2026/23
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №461/2026/23
провадження № П/380/8872/23
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог

01 травня 2023 року м. Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сидор Н.Т., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) Управління ДВС відділу примусового виконання рішень про здійснення судового контролю за виконанням рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

на розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) Управління ДВС відділу примусового виконання рішень, у якій позивач просить суд:

- здійснити судовий контроль над виконанням судового рішення від 21.06.2022 у справі №380/7784/22;

- зобов`язати відповідачів по справі згідно рішення, ухвали Галицького суду негайно виконати рішення в повному обсязі, у разі добровільної несплати протягом 15 днів зобов`язати виконавчу службу накласти арешт на майно боржника.

Ухвалою судді Галицького районного суду від 27.03.2023 справу №461/2026/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) про здійснення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 у справі №380/7784/22 передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №461/2026/23 передано для розгляду судді Сидор Н.Т.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у цій справі, суддя виходить з такого.

За змістом ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII ).

Згідно з положеннями ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

П. 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

За змістом ч. 2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Разом з тим, суд зазначає, що ст. 382 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд зазначає, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відтак, суд вказує, що позовні вимоги позивача щодо здійснення судового контролю над виконанням рішення від 21.06.2022 у справі №380/7784/22 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області негайно виконати рішення в повному обсязі фактично спрямовані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №380/7784/22 від 21.06.2022.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

Суд зазначає, що вимога про встановлення судового контролю в окремому судовому провадженні не розглядається.

Відповідно, якщо позивач вважає, що факт невиконання судового рішення відповідачем є підставою для встановлення судового контролю, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382 КАС України із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Якщо ж позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З огляду на вищенаведене, суддя доходить висновку про відмову у відкритті провадження у справі №461/2026/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) Управління ДВС відділу примусового виконання рішень про здійснення судового контролю за виконанням рішення, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення судового контролю над виконанням рішення від 21.06.2022 у справі №380/7784/22 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області негайно виконати рішення в повному обсязі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 241-243, 248, 256 КАС України, суддя

п о с т а н о в и л а :

відмовити у відкритті провадження у справі №461/2026/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) Управління ДВС відділу примусового виконання рішень про здійснення судового контролю за виконанням рішення, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення судового контролю над виконанням рішення від 21.06.2022 у справі №380/7784/22 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області негайно виконати рішення в повному обсязі.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України, з урахуванням строків, передбачених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Суддя Сидор Н.Т.