Справа № 120/4149/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 квітня 2023 р. Справа № 120/4149/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовом звернулася адвокат Кучер Ганна Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 з 15 грудня 2000 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, що видане Суворовським райвиконкомом міста Херсона № 04060163Ф0158980.

Позивач з 26 квітня 2022 року є внутрішньо переміщеною особою.

Отримавши такий статус, він звернувся до банківської установи для відкриття банківського рахунку та отримання щомісячної адресної допомоги, проте під час отримання такої на картковий рахунок, скористатися нею не зміг, оскільки на такий рахунок було накладено арешт.

Згодом позивачеві стало відомо, що відносно нього відкрито виконавчі провадження № 67172298 від 23 жовтня 2021 року та № 67172437 від 19 жовтня 2021 року.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 19 жовтня 2021 року йдеться про те, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № 67172437 та з нього слід стягнути 26539,26 гривень заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2020 року № 16457-51, що сформована Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № 67172298 та з нього слід стягнути 9049,48 гривень заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі вимоги від 18 жовтня 2020 року № 16457-51, що сформована Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Далі представник позивача зазначає, що зазначені вище вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 лютого 2020 року № 16457-51 та від 18 жовтня 2020 року № 16457-51 ОСОБА_1 не отримував, а тому сума податкового боргу є неузгодженою.

Окрім того, до 2004 року позивач дійсно займався ліцензійною діяльністю по перевезенню пасажирів, проте з 01 липня 2004 року набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" від 15 березня 2003 року № 755-ІV і позивач не виявив бажання продовжувати підприємницьку діяльність, а тому відповідно і статусу фізичної особи-підприємця за цим Законом ОСОБА_1 не набував.

Відтак, не погоджуючись з вимогами Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, представник позивача звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 , у якому просить визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф16457-51, сформовані Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 12 лютого 2020 року та 18 листопада 2020 року.

Разом із позовом подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, про залучення до участі у справі третьої особи, а також про забезпечення позову.

Ухвалою від 30 травня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про звільнення позивача та звільнено позивача від сплати судового збору, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, а також витребувано у Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі належним чином засвідчені копії вимог про сплату боргу (недоїмки) № 16457-51 від 12 лютого 2020 року та № 16457-51 від 18 листопада 2020 року.

Іншою ухвалою суду від 30 травня 2022 року частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Так, судом зупинено стягнення на підставі виконавчих документів, якими є вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 16457-51, що сформовані Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 12 лютого 2020 року та 18 листопада 2020 року.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 30 травня 2022 року направлялася на адресу відповідача, що зазначена у позовній заяві (така адреса є місцезнаходженням юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Проте до суду повернувся поштовий конверт із зазначенням причин невручення поштової кореспонденції "адресат відсутній за вказаною адресою" (у поштовому повідомленні проставлено відмітку про відсутність особи за адресою місцезнаходження із зазначенням дати 18 квітня 2023 року).

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак днем вручення відповідачеві копії ухвали про відкриття провадження у справі від 30 травня 2022 року слід вважати 18 квітня 2023 року.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не подано відзив на позовну заяву, тому суд дійшов висновку вирішувати справу за наявними у ній доказами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Свідоцтвом, що видане Суворовським райвиконкомом міста Херсона, підтверджується те, що 15 грудня 2000 року ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, про що зроблено запис у журналі обліку реєстраційних справ за № 04060І63Ф0І58980.

12 лютого 2020 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 16457-51, якою позивача зобов`язано сплатити борг (недоїмку) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 26539,26 гривень.

18 листопада 2020 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 16457-51, якою позивача зобов`язано сплатити борг (недоїмку) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 9049,48 гривень.

Надаючи правову оцінку вимогам, що оскаржуються, суд зважає на таке.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та приписами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами абзаців першого, третього - п`ятого частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Так, судом установлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності Суворовським райвиконкомом міста Херсона до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

При цьому доказів, які б підтверджували проходження позивачем перереєстрації після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», суду не надано.

Відповідно до статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно з частиною другою статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

01 липня 2004 року набрав чинності Закон України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (надалі - Закон № 755-IV; тут і далі - у первинній редакції).

За приписами частини першої статті 42 Закону № 755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» цього Закону № 755-IVдержавний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Отже, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом №755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу фізичної особи - підприємця через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи - підприємця - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).

03 березня 2011 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання" від 01 липня 2010 року № 2390-VI (далі - Закон № 2390-VI), яким внесено зміни до Закону №755-IV.

Пунктами 2-4 розділу ІІ Закону № 2390-VI передбачалося, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

При цьому пунктом 8 розділу ІІ Закону № 2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 1 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу ІІ Закону № 2390-VI, закінчився 03 березня 2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб-підприємців, державна реєстрація яких проведена до 1 липня 2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Разом із тим відомості про фізичних осіб-підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ Закону № 2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб-підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

Далі, 25 квітня 2014 року набрав чинності Закон України від 25 березня 2014 року № 1155-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до Єдиного державного реєстру» (далі - Закон № 1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і видати їм виписку з ЄДР.

Законом № 1155-VII також були виключені пункти 2-4 і 7-9 розділу II Закону № 2390-VI.

Суд зазначає, що оскільки статус фізичної особи-підприємця є формою реалізації особою конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації особою цього права в умовах нормативно-правового регулювання, чинного з 01 січня 2004 року, виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.

Водночас зміни у процедуру адміністрування системи державної реєстрації фізичних осіб-підприємців, запроваджені Законом № 2390-VI та Законом № 1155-VII, не спростовують наведених висновків щодо природи визначення статусу фізичної особи-підприємця, а лише визначають регулювання діяльності уповноважених органів у відношенні до фізичних осіб, які мають намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, розпочату ними до 1 липня 2004 року, що підтверджується виконанням ними обов`язку подати реєстраційну картку або ж констатації відмови особи від набуття статусу фізичної особи-підприємця шляхом неподання реєстраційної картки, що за змістом нормативних приписів мало наслідком відмову в заміні свідоцтва про державну реєстрацію на бланки нового зразка та внесення відмітки до ЄДР про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, виключалася можливість законного здійснення підприємницької діяльності, а відтак отримання доходу від такої діяльності.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 260/81/19 (провадження № 11-118апп20).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про непідтвердження у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця у спосіб і в порядку, визначеними Законом № 755-IV, що свідчить про неможливість його фактичної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

А тому відсутні й підстави для нарахування позивачу єдиного внеску, у зв`язку з чим вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 16457-51, що сформовані Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 12 лютого 2020 року та 18 листопада 2020 року, слід визнати протиправними та скасувати.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість позовних вимог, оцінивши надані представником позивача докази, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ухвали від 30 травня 2022 року, а інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 16457-51, що сформовані Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 12 лютого 2020 року та 18 листопада 2020 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місцезнаходження: 73027, м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 75; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39394259)

Повний текст рішення суду складено 28.04.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович