Справа № 160/4069/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2023 року Справа № 160/4069/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
02.03.2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кадук Вікторія Вікторівна звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки № 256 від 26.07.2022 року, виданої ПрАТ СУХА БАЛКА, та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ Суха Балка;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати довідку № 256 від 26.07.2022 року, видану ПрАТ СУХА БАЛКА та зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ Суха Балка;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 03 січня 2023 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, на підставі заяви про призначення пенсії № 11 від 03.01.2023 року.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного віку, оскільки вважає, що при вирішення вказаного питання останній протиправно керувався положеннями Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та не взяв до уваги рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року, відповідно до яких у позивача виникає право на призначення пенсії на пільгових у мовах в 45 років, а не в 50 років. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з 05.04.2023 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 79 від 10.01.2023 року, прийнятому за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пенсійного віку. Також зазначено, що вік позивача на момент звернення становив 47 років 6 місяців 7 днів (при необхідному 50 років), страховий стаж позивача складає 37 років 1 місяць 16 днів (при необхідному 20 років), пільговий стаж позивача 14 років 11 місяців 28 днів (при необхідному 7 років 6 місяців). Також зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи за довідкою № 256 від 26.07.2022 року приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА», оскільки посади та назви підприємств не співпадають із записами трудової книжки заявниці.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», далі Закон № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До внесення змін Законом № 213-VIII у статтю 13 Закону № 1788-ХІІ було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто Законом №213-VIII віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року набували право на пенсію по досягненню 50 років. Закон №213-VIII набув чинності з 01.04.2015 року.

У свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 року (далі Закон №2148-VIII), Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Зокрема, пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (в редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Разом з цим Законом №2148-VIII, у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком № 1, почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".

Конституційний Суд України у вказаному рішенні, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

Отже, з 23.01.2020 року правила призначення пенсій за Списком №1 регламентуються одночасно пунктом «а» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

Відносно позивача правила вказаних нормативних положень містять розбіжність у величині показника вікового цензу, що є однією з умов призначення пенсії жінкам за Списком №1, який складає 45 років за пунктом «а» частини першої статті13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та 50 років за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

Як слідує з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 79 від 10.01.2023 року, вік позивача на момент звернення становив 47 років 6 місяців 7 днів, страховий стаж позивача складає 37 років 1 місяць 16 днів, пільговий стаж позивача 14 років 11 місяців 28 днів.

При цьому, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач покликається на те, що позивач не досягла віку 50 років, що відповідно до вимог статті 114 Закону №1058-IV унеможливлює призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своєму рішенні від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20, яке підтримане постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року, вказав, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За таких обставин та правового регулювання суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Враховуючи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України при вирішенні цієї типової справи вищевикладені висновки Верховного Суду, наведені у рішенні від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20, суд вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку за обставин, коли є діючими одночасно дві правових норми, які містять різні правила призначення пенсії за Списком №1 щодо параметру вікового цензу, найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років, відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт «а» частини першої статті13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Таким чином, суд констатує, що на момент звернення до відповідача із заявою № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 (03.01.2023 року) про призначення пенсії позивач досягла віку 47 років 6 місяців 7 днів, страховий стаж позивача складає 37 років 1 місяць 16 днів, пільговий стаж позивача 14 років 11 місяців 28 днів, що відповідачами не заперечується та, на переконання суду, є достатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Також слід зазначити, що відповідачі не спростовують наявність у позивача пільгового стажу позивача до 01.04.2015 року.

З огляду на вказане, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 79 від 10 січня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 1 згідно ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії № 11 від 03.01.2023 року винесене всупереч нормам чинного законодавства, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується дати, з якої позивачу має бути призначена пенсія, то суд зауважує, що за приписами пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що 45-річного віку, який є достатнім для призначення даного виду пенсії, позивач набула 26.06.2020 року. Із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах позивач звернулася 03.01.2023 року, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.

Отже, враховуючи норми пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія повинна бути призначена позивачу з дня звернення за пенсією, а саме з 03.01.2023 року.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 03 січня 2023 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, на підставі заяви про призначення пенсії №ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 від 03.01.2023 року.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періодів роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року у ПрАТ «Суха Балка», згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № № 256 від 26.07.2022 року, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, оскаржуваним рішенням № 79 від 10.01.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком № 1 та зазначено, зокрема, що за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи за довідкою № 256 від 26.07.2022 року приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА», оскільки посади та назви підприємств не співпадають із записами трудової книжки заявниці.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок від 12.08.1993 року) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що довідки, уточнюючі характер роботи, повинні видаватися у разі, коли у трудовій книжці взагалі відсутні відомості про роботу громадян у спірний період, що визначає їх право на пільгову пенсію на пільгових умовах. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п.2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 року № 58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції від 29.07.93 № 58 - якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається із трудової книжки НОМЕР_1 від 21.07.1993 року в спірний період ОСОБА_1 працювала:

- з 15.01.2015 року по 23.02.2017 року - машиністом конвеєра дробильно-сортувальної фабрики шахти «Ювілейна» в Публічному акціонерному товаристві «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», яке змінило тип товариства на Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА».

Також в зазначеній трудовій книжці позивача міститься запис 23 - за результатами планової атестації робочих місць по даній професії підтверджено на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (наказ про результати атестації робочих місць № 1929 від 27.10.2010 року, наказ про результати атестації робочих місць № 2673 від 26.10.2015 року).

Таким чином, записи трудової книжки НОМЕР_1 від 21.07.1993 року оформлені належним чином згідно вимог п. 2.2, 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та вони містять відомості про роботу позивача з 15.01.2015 року по 23.02.2017 року на посаді машиніста конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», що визначає її право на пільгову пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.

На підтвердження пільгового стажу за Списком № 1 позивачем також було надано довідку № 256 від 26.07.2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА», а також надані: витяг з наказу № 1567 від 27.12.2005 року, витяг з наказу № 1929 від 27.10.2010 року, витяг з наказу № 2673 від 26.10.2015 року.

Згідно з довідкою № 256 від 26.07.2022 року ОСОБА_1 працювала повний робочий день у ПрАТ «СУХА БАЛКА»:

- з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року - машиністом конвеєра дробильно-сортувальної фабрики шахта «Ювілейна», що передбачено Списком № 1, розділ 2, п. 2а, 3а, Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003 року, виконувала/характер виконуваних робіт/ - безпосередньо зайнятий дробленням, помелом, сортуванням та збагаченням руду чорних металів, нерудних копалин гірничохімічної сировини, що містяться у пилу 2 і більше відсотків кристалічного (вільного) двоокису кремнію;

- з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року - машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики шахта Ювілейна, що передбачено Списком № 1, розділ 2, Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016 року, характер виконуваних робіт/ - безпосередньо зайнятий дробленням, помелом, сортуванням та збагаченням руду чорних металів, нерудних копалин гірничохімічної сировини, що містяться у пилу 2 і більше відсотків кристалічного (вільного) двоокису кремнію;

- за період з 15.01.2015 року по 23.02.2017 року - 02 роки, 01 місяці, 09 днів.

Таким чином довідкою № 256 від 26.07.2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що позивач з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року (2 роки 01 місяць 09 днів) працювала повний робочий день у особливо шкідливих умовах за Списком № 1.

Довідка № 256 від 26.07.2022 року містить наступні відомості: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Тобто містить усі відомості зазначені у пункті 20 Порядку № 637 від 12 серпня 1993 року.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи за довідкою № 256 від 26.07.2022 року, оскільки посади та назви підприємств не співпадають із записами трудової книжки заявниці, однак дане твердження не відповідає дійсності з огляду на наступне.

Трудова книжка НОМЕР_1 від 21.07.1993 року містять записи про те, що:

- запис 22 - 15.01.2015 року переведено машиністом конвеєра 2 розряду дробильно- сортувальної фабрики шахти «Ювілейна» (наказ № 7-сс від 14.01.2015 року);

- запис 24 - Публічне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» змінено тип товариства Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» (наказ № 734 від 24.02.2016 року);

- запис 25 - 23.02.2017 року звільнено за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення нею14-річного віку (наказ № 37ос від 23.02.2017 року).

Довідка № 256 від 26.07.2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, також містить відомості, що позивач працювала у періоди з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року - машиністом конвеєра дробильно-сортувальної фабрики шахти «Ювілейна», а також містить інформацію, що ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» змінено тип товариства Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» протокол № 29/7 від 29.04.2016 року.

Зазначена довідка видана Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА», ідентифікаційний код юридичної особи: 00191328, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 20 від 03.06.2022 року.

Згідно витягу з наказу № 1567 від 27.12.2005 року, витягу з наказу № 1929 від 27.10.2010 року та витягу з наказу № 2673 від 26.10.2015 року проатестовано робоче місце, професія: «Машиніст конвеєрів ДСФ».

Відповідно до додатка В (примітка 1) до Класифікатора професій ДК 003:2005, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 року №375 та Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327, похідні слова професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії.

Відповідно до додатка В (примітка 2) до Класифікатора професій ДК 003:2005, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 року №375 та Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327, назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах.

Тобто, назва професії може бути розширена роботодавцем з метою уточнення місця роботи, виконуваних робіт. При цьому зберігається галузева функціональна належність, кваліфікаційні вимоги і шкідливі і важкі умови праці за Списком №1, що і підтверджується роботодавцем у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Тому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивача за професією зазначеною у трудовій книжці НОМЕР_1 від 21.07.1993 року та довідці № 256 від 26.07.2022 року як: "машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики" визначається на тих самих умовах, що й професіями, передбаченими в зазначених вище наказах про затвердження результатів атестації робочих місць № 1567 від 27.12.2005 року, № 1929 від 27.10.2010 року та № 2673 від 26.10.2015 року, а саме як: "машиніст конвеєрів ДСФ ".

Тому твердження Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про те, що до пільгового стажу роботи за Списком № 1 не враховано періоди з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року (2 роки 01 місяць 09 днів) згідно з довідкою № 256 від 26.07.2022 року, оскільки посади та назви підприємств не співпадають є безпідставними.

Також суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки № 256 від 26.07.2022 року, виданої ПрАТ СУХА БАЛКА, та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ Суха Балка.

Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.

Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.

Як вже було зазначено, рішенням № 79 від 10 січня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки відповідачем (дією) відмовлено, шляхом формування рішення № 79 від 10 січня 2023 року, у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки № 256 від 26.07.2022 року, виданої ПрАТ СУХА БАЛКА, та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ Суха Балка.

Водночас, з приводу позовних вимог зобов`язального характеру, які заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає про таке.

Як вже було вказано у цьому рішенні, за результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі за принципом екстериторіальності розгляд заяви № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 від 03.01.2023 року, поданої позивачем через портал Пенсійного фонду України, відповідно до Порядку № 22-1 було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Тобто, розгляд заяви позивача № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 від 03.01.2023 року та прийняття відповідного рішення здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Відтак, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

Відтак, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області врахувати довідку № 256 від 26.07.2022 року, видану ПрАТ СУХА БАЛКА та зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ Суха Балка та з 03 січня 2023 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, на підставі заяви про призначення пенсії № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 від 03.01.2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінуючи всі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв всупереч чинному законодавству України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 1073,60 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 805,20 грн.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 79 від 10 січня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 1 згідно ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії № 11 від 03.01.2023 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки № 256 від 26.07.2022 року, виданої ПрАТ СУХА БАЛКА, та у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ Суха Балка.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, 3 під`їзд, 2 поверх, ) врахувати довідку № 256 від 26.07.2022 року, видану ПрАТ СУХА БАЛКА та зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 15.01.2015 року по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року по 23.02.2017 року на посаді машиніст конвеєра дробильно-сортувальної фабрики в ПрАТ Суха Балка.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, 3 під`їзд, 2 поверх, ) з 03 січня 2023 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, на підставі заяви про призначення пенсії № ВЕБ-04001-Ф-С-23-000541 від 03.01.2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, 3 під`їзд, 2 поверх, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 805,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна