Справа № 360/6571/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року справа №360/6571/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №360/6571/21 (суддя І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за роботу за фактично відпрацьований робочий час у листопаді 2020 року - 72 години, у січні 2021 року - 49 годин, у лютому 2021 року - 64 години, у березні 2021 року - 32 години; у квітні 2021 року - 31 годину;

- зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за роботу за фактично відпрацьований робочий час у листопаді 2020 року - 72 години, у січні 2021 року - 49 годин, у лютому 2021 року - 64 години, у березні 2021 року - 32 години; у квітні 2021 року - 31 годину.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано положення частин 1-4 статті 106 КЗпП, якими врегульовані особливості оплати праці в понадурочний час. Судом першої інстанції також не враховано, що стаття 56 Закону України «Про державну службу» при вирішенні питання оплати роботи понад установлену тривалість робочого дня відсилає до положень КЗпП.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивача наказом Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області №97 о/с прийнято на службу до служби судової охорони та наказом від 11.05.2021р. звільнено зі служби.

Відповідно до Контракту №38 від 04.06.2020р. про проходження служби в Службі судової охорони позивача прийнято на посаду контролера І категорії (заступника командира відділення) другого взводу першого підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Луганській області.

Згідно розділу ІІІ вищевказаного Контракту, службовий час і час відпочинку Сторони 2 ( ОСОБА_1 ) визначаються відповідно до Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (пункт 1 розділу III). Розподіл службового часу співробітників визначається розпорядком дня, затвердженим керівником підрозділу Служби (пункт 2 розділу III). Особливий характер служби в Службі для сторони 2 містить такі спеціальні умови: служба у святкові та вихідні дні, служба позмінно, служба з нерівномірним графіком, служба в нічний час (пункт 3 розділу III).

Пунктом 1 розділу IV Контракту № 38 визначено, що Сторона 2 ( ОСОБА_1 ) отримує грошове забезпечення, розмір та умови виплати якого визначаються актами законодавства України.

Згідно довідки Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області від 30.11.2021 №3/37 в матеріалах справи ОСОБА_1 відсутні рапорти про надання йому часу для відпочинку в порядку компенсації за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні.

В матеріалах справи наявний: графік службового навантаження співробітників відділення другого взводу охорони першого підрозділу охорони (з охорони ЛОАС) територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на листопад 2020 року; графік службового навантаження співробітників 2 відділення другого взводу охорони першого підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на січень 2021 року ; графік службового навантаження співробітників 2 відділення другого взводу охорони першого підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на лютий 2021 року; графік службового навантаження співробітників 2 відділення другого взводу охорони першого підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на березень 2021 року; графік службового навантаження співробітників 2 відділення другого взводу охорони першого підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на квітень 2021 року.

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у цій справі є право позивача на отримання грошової компенсації за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні.

У частині другій статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 161 Закону України від 02.06.2016Р. №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша); Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга); Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта); територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома).

Згідно з частиною першою статті 165 Закону №1402-VIII (в редакції що діяла на час проходження служби Позивачем в Управлінні), грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У силу частини другої цієї статті грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019р. №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020р. №384 (далі Порядок №384).

За змістом пунктів 4-7 Порядку №384 грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби); 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія); 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) надбавка за стаж служби.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:1) підвищення посадового окладу;2) надбавки;3) доплати;4) премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:1) винагороди; 2) допомоги.

При цьому, пунктом 24 розділу І Порядку чітко визначено, що за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення співробітникам додатково не виплачується.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виплата грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони врегульована спеціальними нормативно-правовими актами, а тому відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу додаткового виду грошового забезпечення у вигляді грошової компенсації за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Посилання позивача на положення частин 1-4 статті 106 Кодексу законів про працю України та статті 56 Закону України «Про державну службу» колегією суддів не прийнято до уваги у зв`язку з наявністю вказаного вище спеціального законодавства, саме яким і врегульовані спірні правовідносини.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №360/6571/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №360/6571/21- залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 02 травня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 02 травня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко