Справа № 380/1767/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1767/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.08.2022 № 04;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.07.1978 по 13.1 1.1979 в колгоспі Прикордонник, з 22.02.1982 по 03.04.1986 в АТП-1300 ОСОБА_2 , з 04.04.1986 по 20.09.1989 в АТП-1300 ОСОБА_2 , з 18.02.1991 по 13.10.1991 на Червоноградському заводі металоконструкцій Територіально-будівельного об`єднання Львівбуд, з 14.10.1991 по 03.07.1992 в Кооперативі Радуга ГУ ПТК Львівоблагробуд, з 02.12.1995 по 02.03.1998 на Приватному підприємстві Зеник згідно записів трудової книжки від 10.07.1978р. серії НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 26.07.2022р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 липня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло Рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.08.2022р. № 04. Позивач вважає, що рішення відповідача - 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 02.08.2022 № 04, яким йому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, не відповідає дійсним обставинам справи, що, в свою чергу, унеможливлює реалізацію ним конституційного права на призначення пенсії за віком.

Позивач наголошує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яка й надавалась відповідачу з метою призначення пенсії, та в якій зазначено всі необхідні відомості про періоди та характер його роботи, у зв`язку із чим, вважає, що рішення відповідача від 02.08.2022 року про відмову в призначенні пенсії належить скасувати як протиправне, а відповідача зобов`язати зарахувати періоди роботи та призначити пенсію за віком.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначив, що пунктом 2.1. Порядку визначено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії. Зокрема, серед переліку є документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №.637 (далі - Порядок 637). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Отже, за період роботи до 01.01.2004 року стаж підтверджується згідно з Порядком 637. Згідно з пунктом 1 Порядку 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Для зарахування періодів роботи з 22.02.1982 по 03.04.1986, з 04.04.1986 по 20.09.1989, з 18.02.1991 по 13.10.1991, з 14.10.1991 по 03.07.1992, з 12.12.1995 по 02.03.1998 до стажу необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємством, на якому працював заявник. Щодо не зарахування періодів роботи з 05.07.1978 по 13.11.1979 на посаді шофера в колгоспі Прикордонник відповідач вказав, що трудова діяльність членів колгоспу підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також про трудову участь колгоспника в громадському господарстві встановлений колгоспі річний мінімум трудової участі, виконання річного мінімуму трудової участі, причини не виконання річного мінімуму трудової участі. У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ. Оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій наводить спростування доводів відповідача, викладених у відзиві.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області заперечив щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначив, що до загального страхового стажу не враховано періоди роботи: з 05.07.1978 по 13 11.1979, оскільки відсутня довідка про кількість трудоднів на

виробництві та довідка про реорганізацію виробництва; з 22.02.1982 по 03.04.1986 - оскільки у записі про звільнення зроблено виправлення; з 04.04.1986 по 20.09,1989 - у записі про звільненні не зазначено рік видані наказу про звільнення; з 18.02.1991 по 13.10.1991 - не зазначено, до якої організації, прийнято на роботу; з 14.10.1991 по 03.07.1992 -не зазначено, до якої організації прийнято на роботу; з 02.12.1995 по 02.03.1998 - оскільки в записі про звільнення міститься виправлення. Відповідач вказує, що зазначене є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, відтак, позивачеві у рішенні рекомендовано надати уточнюючі довідки по зазначених періодах. Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж позивача становить 19 років 08 місяці 06 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій наводить спростування доводів відповідача, викладених у відзиві.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 липня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління ПФУ у Львівській області від 18.08.2022 року № вих. № 1300-521 1-8/73594 позивачу надіслано Рішення Головного управління ГІФУ в Харківській області № 04 про відмову в призначенні пенсії.

Рішенням за № 04 від 02.08.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено ОСОБА_1 , в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні про відмову зазначено, що страховий стаж позивача становить 19 років 08 місяців 06 днів

Зі змісту рішення слідує, що до загального страхового стажу не враховано періоди роботи:

- з 05.07.1978 по 13. 11.1979, оскільки відсутня довідка про кількість трудоднів на

виробництві та довідка про реорганізацію виробництва;

- з 22.02.1982 по 03.04.1986 - оскільки у записі про звільнення зроблено виправлення;

- з 04.04.1986 по 20.09,1989 - у записі про звільненні не зазначено рік видачі наказу про звільнення;

- з 18.02.1991 по 13.10.1991 - не зазначено, до якої організації, прийнято на роботу;

- з 14.10.1991 по 03.07.1992 -не зазначено, до якої організації прийнято на роботу;

- 02.12.1995 по 02.03.1998- оскільки в записі про звільнення міститься виправлення.

Згідно із записами у трудовій книжці позивача, серія: НОМЕР_2 , від 10.07.1978 року позивач працював:

- з 05.07.1978 по 13.11.1979 на посаді шофера в колгоспі «Прикордонник» (запис 1-2 в трудовій книжці);

- з 22.02.1982 по 03.04.1986 на посаді слюсаря 4-го розряду, водієм 3-го класу, водієм 2-го класу в АТП-1300 Львівського Облміжколгоспбуду (записи 3-4-5-6 в трудовій книжці);

- з 04.04.1986 по 20.09.1989 на посаді водія 2-го класу в АТП-1300 Львівського Облміжколгоспбуду (записи 7-8 в трудовій книжці);

- з 18.02.1991 по 13.10.1991 на посаді слюсаря 4-го розряду на Червоноградському заводі металоконструкцій Територіально-будівельного об`єднання «Львівбуд» (записи 14-15 в трудовій книжці);

- з 14.10.1991 по 03.07.1992 на посаді слюсаря 5-го розряду в Кооперативі «Радуга» ГУ ПТК «Львівоблагробуд» (записи 16-17 в трудовій книжці);

- з 02.12.1995 по 02.03.1998 на посаді завскладом в ПП «Зеник» (записи 22-23 в трудовій книжці).

Не погодившись із рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-IV), встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу серед іншого, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Статтею 2 Закону №1788-ХІІ визначені види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України. Міністерства соціального захисту населення України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 "Загальні положення" Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Отже, зміст наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Постановою Держкомтруда СРСР 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція №162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції №58.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, оскільки на позивача не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, тому позивач не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невідповідне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження права належного соціального захисту громадянина.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Як встановлено судом, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, в оскаржуваному рішенні зазначило, що страховий стаж позивача становить 19 років 8 місяців 6 днів, до страхового стажу не зараховано періоди: з 05.07.1978 по 13.11.1979 на посаді шофера в колгоспі «Прикордонник»; з 22.02.1982 по 03.04.1986 на посаді слюсаря 4-го розряду, водієм 3-го класу, водієм 2-го класу в АТП-1300 ОСОБА_2 ; з 04.04.1986 по 20.09.1989 на посаді водія 2-го класу в АТП-1300 ОСОБА_2 ; з 18.02.1991 по 13.10.1991 на посаді слюсаря 4-го розряду на Червоноградському заводі металоконструкцій Територіально-будівельного об`єднання «Львівбуд»; з 14.10.1991 по 03.07.1992 на посаді слюсаря 5-го розряду в Кооперативі «Радуга» ГУ ПТК «Львівоблагробуд»; з 02.12.1995 по 02.03.1998 на посаді завскладом в ПП «Зеник».

Всього Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не зараховано у страховий стаж позивача 12 років 6 місяців 26 днів.

Судом із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , яка заповнена 10.07.1978р. встановлено, що позивач з 05.07.1978 по 13.11.1979 працював на посаді шофера в колгоспі «Прикордонник» (запис 1-2 в трудовій книжці); з 22.02.1982 по 03.04.1986 працював на посаді слюсаря 4-го розряду, водієм 3-го класу, водієм 2-го класу в АТП-1300 Львівського Облміжколгоспбуду (записи 3-4-5-6 в трудовій книжці); з 04.04.1986 по 20.09.1989 працював на посаді водія 2-го класу в АТП-1300 Львівського Облміжколгоспбуду (записи 7-8 в трудовій книжці); з 18.02.1991 по 13.10.1991 працював на посаді слюсаря 4-го розряду на Червоноградському заводі металоконструкцій Територіально-будівельного об`єднання «Львівбуд» (записи 14-15 в трудовій книжці); з 14.10.1991 по 03.07.1992 працював на посаді слюсаря 5-го розряду в Кооперативі «Радуга» ТУ ПТК «Львівоблагробуд» (записи 16-17 в трудовій книжці) та з 02.12.1995 по 02.03.1998 працював на посаді завскладом в ПП «Зеник» (записи 22-23 в трудовій книжці).

Вказані записи виконано без виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які усі завірені печатками роботодавців.

Щодо не зарахування періоду роботи з 05.07.1978 по 13.11.1979, оскільки відсутня довідка про кількість трудоднів на виробництві та довідка про реорганізацію виробництва; періодів роботи з 22.02.1982 по 03.04.1986, оскільки в записі трудової книжки зроблено виправлення у звільненні; з 04.04.1986 по 20.09.1989 у звільненні не зазначено рік від якого наказ на звільнення; з 18.02.1991 по 13.10.1991 не зазначено в яку організацію прийнято на роботу; з 14.10.1991 по 03.07.1992 не зазначено в яку організацію прийнято на роботу та з 02.12.1995 по 02.03.1998 виправлення в даті звільнення вказаних періодів роботи, суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не виконання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мене мого конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Щодо періоду роботи з 22.02.1982 по 03.04.1986, суд зазначає, що довідкою № 8 від 19.07.2022р.. виданою ЗАТ «Вантажавто» підтверджується, що позивач працював в АТП - 1300 з 22.02.1982 по 03.04.1986 (наказ про прийняття на роботу № 51 від 02.03.1982р., наказ про звільнення № 44-К від 03.04.1986р. по переводу та наказ про звільнення № 188/К-89 від 20.09.1989 року).

Суд наголошує, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористався.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2018 року в справі №127/9055/17 не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, зазначив, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року за № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Наявність сумнівів щодо записів в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність документів моїх роботодавців на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Відповідно до висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 24.05.2018 у справі №490-12392/16-а, відсутність архівних документів в розпорядженні пенсійного органу не може бути підставою для позбавлення позивача права на зарахування такого періоду у стаж роботи, та відповідно, перерахунку цього стажу для призначення пенсії.

Суд наголошує, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

За змістом статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком у період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 29 років.

Станом на дату звернення до відповідача-1 для призначення пенсії за віком позивачу виповнився 61 рік, у позивача наявний страховий стаж 33 роки 3 місяці 1 день (19 років 8 місяців 6 днів + 12 років 3 місяці 26 днів).

Враховуючи наведене, з урахуванням представлених суду письмових доказів, суд висновує, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності відмови позивачеві у призначенні пенсії з урахуванням періоду роботи позивача у з 05.07.1978 по 13.11.1979 в колгоспі Прикордонник, з 22.02.1982 по 03.04.1986 в АТП-1300 ОСОБА_2 , з 04.04.1986 по 20.09.1989 в АТП-1300 ОСОБА_2 , з 18.02.1991 по 13.10.1991 на Червоноградському заводі металоконструкцій Територіально-будівельного об`єднання Львівбуд, з 14.10.1991 по 03.07.1992 в Кооперативі Радуга ГУ ПТК Львівоблагробуд, з 02.12.1995 по 02.03.1998 на Приватному підприємстві Зеник, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.08.2022 №04 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсії за віком слід скасувати.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006 суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень вказаної Конвенції.

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та, виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.07.1978 по 13.11.1979 в колгоспі Прикордонник, з 22.02.1982 по 03.04.1986 в АТП-1300 ОСОБА_2 , з 04.04.1986 по 20.09.1989 в АТП-1300 ОСОБА_2 , з 18.02.1991 по 13.10.1991 на Червоноградському заводі металоконструкцій Територіально-будівельного об`єднання Львівбуд, з 14.10.1991 по 03.07.1992 в Кооперативі Радуга ГУ ПТК Львівоблагробуд, з 02.12.1995 по 02.03.1998 на Приватному підприємстві Зеник згідно записів трудової книжки від 10.07.1978р. серії НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 26.07.2022 (з дати звернення із заявою).

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Відповідно до статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 816,00 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду із цим позовом.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, п п. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, 4) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.08.2022 № 04.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.07.1978 по 13.11.1979 в колгоспі Прикордонник, з 22.02.1982 по 03.04.1986 в АТП-1300 ОСОБА_2 , з 04.04.1986 по 20.09.1989 в АТП-1300 ОСОБА_2 , з 18.02.1991 по 13.10.1991 на Червоноградському заводі металоконструкцій Територіально-будівельного об`єднання Львівбуд, з 14.10.1991 по 03.07.1992 в Кооперативі Радуга ГУ ПТК Львівоблагробуд, з 02.12.1995 по 02.03.1998 на Приватному підприємстві Зеник згідно записів трудової книжки від 10.07.1978р. серії НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 26.07.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Грень Н.М.