Справа № 300/3188/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3188/22 пров. № А/857/3869/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року, ухвалене суддею Кафарським В.В. у м. Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 300/3188/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії та зобов`язати відновити виплату пенсії з 01.05.2022 року у сумі 28 977,78 грн, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії та зобов`язати здійснити виплату пенсії за вислугу років з 01.03.2017 року по 31.03.2021 року без обмеження граничним розміром на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 року у справі №300/57/20, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача про здійснення перерахунку та виплати пенсії на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року у справі № 300/57/20, яке набрало законної сили 16.02.2021 року та зобов`язання здійснити виплату пенсії за вислугу років з 01.03.2017 року по 31.03.2021 року без обмеження граничним розміром на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року у справі № 300/57/20, яке набрало законної сили 16.02.2021 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 року відкрито позовне провадження в частині визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії та зобов`язання відновити виплату пенсії з 01.05.2022 року у розмірі 28 977,78 грн, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач законно обмежив розмір пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами доходів громадян.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права з огляду на те, що пенсія позивачу призначена ще до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), а згідно із абзацом 1 пункту 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Зважаючи на цю обставину, позивач вважає, що розмір його пенсії не може бути обмежений на підставі Закону № 3668-VI.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 07.02.1994 року отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробного складу цивільної авіації відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року в справі № 300/57/20, яке набрало чинності 16.02.2021 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування обмеження граничним розміром при виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року без обмеження граничним розміром, з урахуванням проведених виплат.

У березні 2020 року та березні 2021 року позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 713, у зв`язку із зростанням середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки, після якого розмір пенсії позивача, з 01.03.2020 року зріс до 26 242,05 грн, а з 01.03.2021 року до 28 977,78 грн, однак, був обмежений максимальним розміром та становив 22 161,52 грн.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою щодо розміру його пенсійного забезпечення, на яку отримав лист від 01.06.2022 року № 2035-1814/У-02/8-0900/22 про те, що розмір його пенсії підлягає обмеженню десятьма прожитковими мінімумами доходів громадян відповідно до Закону № 3668-VI.

Вважаючи неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо застосування обмежень граничного розміру пенсії з 01.05.2022 року, позивач звернувся до суду за захистом права на належний рівень пенсійного забезпечення.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач отримує пенсію на умовах передбачених статтею 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як колишній працівник льотно-випробного складу.

Згідно з пунктом «в» пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 (далі Порядок № 418), у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія, відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, законодавством, передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.

Апеляційний суд встановив те, що, при перерахунку пенсії позивача у 2022 році, відповідач застосував обмеження пенсії позивача максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами доходів громадян на підставі до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09 квітня 1992 року № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI).

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом № 3668-VI.

За правилами статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічна норма є і в статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Наведені в пункті 2 «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).

Пункт 2 розділу II Закону № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Водночас, тлумачення пункту 2 «Прикінцевих та перехідних» положень Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону від 08.07.2011 року № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу цього Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI.

Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини 3 статті 85 Закону № 1788-XII.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та частини 3 статті 85 Закону № 1788-XII неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування відповідачем.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постановах від 24.06.2020 року у справі № 580/234/19, від 08.07.2020 року у справі № 607/7115/17, від 10.09.2020 року у справі № 280/5154/19, від 24.09.2020 року у справі № 640/5854/19, від 26.12.2022 року у справі № 280/5502/19 від 25 січня 2023 року у справі № 380/12268/20.

Як видно із матеріалів справи, станом на 01.05.2022 року, внаслідок перерахунку пенсії позивачу, її розмір перевищив максимальний, а тому відповідач правомірно, на підставі діючих правових норм, встановив обмеження пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Вказаний висновок є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в справі № 300/3188/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 28.04.2023 року