Справа № 280/460/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 280/460/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року (головуючий суддя Кисіль Р.В.)

в адміністративній справі №280/460/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет позову Первинна професійна спілка "Правозахисники країни", про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 17.01.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет позову: Первинна професійна спілка "Правозахисники країни", в якій просив:

- визнати протиправними дії відповідача по не нарахуванню та невиплаті в повному обсязі за березень та квітень 2022 року додаткової винагороди, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, та збільшеної додаткової винагороди позивачу;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та збільшеної додаткової винагороди, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.01.2023 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

30.01.2023 від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, у якій позивач зазначає, що в грудні 2022 року отримав від відповідача інформацію щодо виплаченої йому грошової винагороди, вважає це заходами досудового врегулювання спору. Крім того, посилається на приписи ст. 233 КЗпП України та п.1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України, постанову Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №947/8885/21. Зазначає, що оскільки ним позов поданий у визначений строк, то вважає, що строк звернення до суду підлягає поновленню.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року позовну заяву повернуто позивачу із усіма доданими до неї матеріалами.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду за відсутності поважних причин.

Не погодившись з ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року про повернення позивачу позовної заяви, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказує, що позивачем проводились заходи щодо досудового врегулювання спору. Зазначає, що у цій справі не повинен обґрунтовувати поважність причин пропуску строку для вирішення трудового спору, оскільки такий строк продовжується на строк дії карантину.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність прийняття судом першої інстанції ухвали від 31.01.2023 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на його думку, під час проходження служби відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу за березень та квітень 2022 року, додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 року № 168, та збільшену додаткову винагороду.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби, при цьому позивач не міг не знати про невиплату йому спірної доплати за період березень-квітень 2022 року в момент отримання грошового забезпечення за зазначений період.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в період до 18.07.2022 частиною 2 ст.233 КЗпП України визначалось, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, з 19.07.2022 стаття 233 КЗпП України не містить зазначеної норми.

Так, з 19.07.2022 стаття 233 КЗпП України має наступну редакцію:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлений частиною 3 цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу.

Отже, з дня набрання чинності нової редакції статті 233 КЗпП України, встановлений тримісячний строк для звернення працівника за вирішенням трудового спору, який не пов`язаний зі звільненням такого працівника, безпосередньо до суду з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Оскільки позивач звернувся до адміністративного суду 17.01.2023 при цьому просить визнати протиправними дії відповідача по не нарахуванню та невиплаті в повному обсязі за березень та квітень 2022 року додаткової винагороди, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, за приписами ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, у спорах, пов`язаних з прийняттям на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, в тому числі виплати заробітної плати (грошового забезпечення) встановлюється місячний строк звернення до адміністративного суду.

Водночас, в силу частиною 3 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки статтею 233 КЗПП України встановлений інший строк (3 місяці) то слід застосовувати норму щодо звернення до адміністративного суду яка передбачена статтею 233 КЗПП України в редакції, яка є чинною з 19.07.2022.

Отже, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, при цьому поважність пропуску строку звернення до суду судом не встановлена.

Наведені як у позові та заяві про поновлення строку звернення до суду, так і в апеляційній скарзі обставини не свідчать про наявність у позивача перешкод у своєчасному зверненні до суду із цим позовом та не можуть бути визнані поважними для поновлення такого строку.

Відтак, позивачем пропущений місячний строк звернення до суду за відсутності поважних причин.

У постанові від 14.06.2018 року (справа №800/102/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що в пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20.08.2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія A, № 93).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Положеннями частин 1 та 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що судом не встановлено поважних причин для поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду із цим позовом, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позову позивачеві.

Як наслідок, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції від 31.01.2023 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 312, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 13.04.2023 та в силу ст. 328 КАС України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова