Справа № 755/3998/23
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/3998/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київської області, заступника начальника сектору реагування патрульної поліції ГУ НП в Київській області Вишгородського районного управління поліції капітана Тира Максима Вікторовича, про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Волошин М.К. з позовом до Головного управління Національної поліції в Київської області, заступника начальника сектору реагування патрульної поліції

ГУ НП в Київській області Вишгородського районного управління поліції капітана Тира Максима Вікторовича, про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до заявлених позовних вимог, представник позивача просить суд скасувати постанову серії ЕАС №6645584 від 07 березня 2023 року заступника начальника служби реагування патрульної поліції Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Тира М.В. та закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що 07 березня 2023 року заступником начальника СРПП Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції

Тира М.В. відносно позивача була винесена постанова серії ЕАС №6645584. Представник позивача вважає зазначену постанову незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що позивач був не згодний з рішенням патрульної поліції, намагався пояснити, що станом на 07 березня

2023 року йому не було відомо про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами. Лише 20 березня 2023 року позивач отримав лист з Дніпровської ВДВС м.Києва про відкриття виконавчого провадження та внесення відомостей до реєстрів, з якого вбачається що саме 07 березня 2023 року позивачу заборонено керувати транспортним засобом згідно постанови Дніпровського районного суду міста Києва. Оскільки станом на день складання постанови серії ЕАС №6645584 від 07 березня 2023 року позивачу не було відомо про рішення суду щодо заборони керування транспортним засобом, на думку представника позивача, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Також представник позивача зазначає, що при розгляді справи було порушено право позивача на правову допомогу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року поновлено позивачу ОСОБА_1 пропущений строк для звернення з позовом до суду та відкрито провадження в справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с.19-21).

Відповідачі Головне управління Національної поліції в Київської області та заступник начальника сектору реагування патрульної поліції ГУ НП в Київській області Вишгородського районного управління поліції капітан Тира М.В. своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористались.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та ст. 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня

2001 року №1306.

Судом установлено, що 07 березня 2023 року заступником начальника СРПП Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітаном поліції Тирою М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6645584, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн (а.с. 4).

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 07 березня 2023 року, о 16 годині

31 хвилині, в м.Вишгороді по вулиці Ягідній, 67, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X3, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив п.2.1«а» ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Згідно ч.4 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

У відповідності до ч.1 ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП розглядають органи Національної поліції та накладають стягнення.

Згідно змісту п.2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормою ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, 07 березня 2023 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Страмко І.М. відкрито виконавче провадження №71214640 щодо примусового виконання постанови №755/9324/22 Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року (а.с.7).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року, яка набрала законної сили 03 січня 2023 року (справа №755/9324/22), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Статтею 317-1 КУпАП передбачено, що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, позивач з 03 січня 2023 року є особою, яка не має права керувати транспортними засобами.

Посилання представника позивача на те, що позивач не знав про наявність судового рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами не заслуговує на увагу, оскільки з постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня

2022 року вбачається, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення у Дніпровському районному суді міста Києва, а дати судових засідань відображались на веб-сайті Дніпровського районного суду міста Києва в рубриці список справ, призначених до розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Тому суд вважає безпідставними доводи позовної заяви про те, що ОСОБА_1 не був обізнаним про стан розгляду справи про притягнення його адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП від дня його вчинення - 26 серпня 2022 року до 07 березня 2023 року (дати винесення оскаржуваної постанови ЕАС №6645584).

Також, суд відхиляє доводи представника позивача щодо ненадання позивачу права на правову допомогу, оскільки останнім жодним чином не обґрунтовано, яким чином можливість використання послуг адвоката могла вплинути на зміст прийнятої постанови. Крім того, зазначені посилання не спростовують факт керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

При цьому, посилання позивача на порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП є формальними та не підтверджені доказами.

Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6645584 від 07 березня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.126 КУпАП, вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не спростована стороною позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом; постанову інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення (частини перша, третя та шоста статті 122, частини перша, друга та восьма статті 152-1 цього Кодексу) - в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 122 КУпАП інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику, серед іншого, із контролю за дотриманням ПДР його учасниками.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 222 КУпАП

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує того, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а та від 17 червня 2020 року у справі №127/6881/17.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 126, 222, 268, 288, 317-1 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», статтями 5, 19, 20, 46, 48 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, -

у х в а л и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (

ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Київської області (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Володимирська, буд.15), заступника начальника сектору реагування патрульної поліції ГУ НП в Київській області Вишгородського районного управління поліції капітана Тира Максима Вікторовича (місцезнаходження: Київська область, м.Вишгород, вул.Кургузова, буд.7-А), про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у десятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя :