Справа № 420/9173/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9173/23
УХВАЛА

27 квітня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненський області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненський області, в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Рівненський області про відмову у призначенні пенсії №14 від 03.03.2023; зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 23.07.2022 року із зарахуванням загального стажу роботи періоду роботи з 01.08.1998 року по 31.07.2003 року в малому приватному підприємстві фірма «ВЕНТА» згідно з трудовою угодою №3 від 01.08.1998 року.

Частиною 1 ст. ст.171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи відповідає заява вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються, крім іншого, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем не наданий документ про сплату судового збору.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» фізичні особи сплачують за подання до адміністративного суду позову: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст.6 Закону визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону «Про державний бюджет на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня - 2684 грн, тобто 0,4 складає 1073,60 грн. Позивач фактично ставить питання про зарахування до стажу роботи період праці в малому приватному підприємстві фірма «ВЕНТА» згідно з трудовою угодою №3 від 01.08.1998 року та зобов`язання здійснити призначення пенсії позивачці.

Таким чином позивачу необхідно сплатити судовий збір в залежності від змісту позовних вимог з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вважає рішення відповідача неправомірним та на її думку ГУ ПФУ повинно зарахувати в загальній стаж стаж за трудовою угодою від 01.08.1998 року.

Окрім трудової угоди позивачкою не надано інших доказів в обґрунтування того, що вона має право на трудовий стаж з 01.08.1998 року по 31.07.2003 року в малому приватному підприємстві фірма «ВЕНТА», незважаючи на те, що вона згідно з вказаною угодою отримувала заробітну плату, з якою здійснювались виплати в соціальні фонди та податок.

Крім того, позивачка ставить питання про зарахування стажу праці у МПП фірма «ВЕНТА» з 01.08.1998 року, у той же час надає копію трудової книжки, в якій наявний запис про звільнення її з АТ «Електронмаш» 04.08.1998 року.

Протиріч вказаних обставин позивачка не висвітлює.

Згідно зі змістом трудової угоди №3 від 01.08.1998 року воно укладено між директором МПП фірма «ВЕНТА» ОСОБА_2 (роботодавець) та позивачкою (працівник) на 5 років та в угоді вказано, що вона припинила свою дію 31.07.2003 року у зв`язку із закінченням строку дії та відсутності домовленості сторін на продовження. Сторони не мають претензій, угода виконана у повному обсязі (містяться підписи директора МПП фірма «ВЕНТА» ОСОБА_2 (роботодавець) та позивачці (працівник)).

Між тим, на даний час статус МПП фірма «ВЕНТА»: не знаходиться в стані припинення, свідоцтво про державну реєстрацію недійсне.

Згідно з автоматизованою системою діловодства суду ОСОБА_2 зверталась до суду 23.11.2020 року (справа №420/12847/20) з позовом до ГУ ПФУ. За змістом рішення суду від 26.01.2021 року позивач позивалась до суду щодо зарахування в стаж призначеної пенсії також періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в МПП фірма «ВЕНТА» (запис про який наявний в трудовій книжці), вважаючи неправомірним посилання ГУ ПФУ на те, що в наказі про звільненні є виправлення. Таким чином, ОСОБА_2 вважалась звільненим з МПП фірма «ВЕНТА» 30.12.2000 року.

Позивач (його представник, якій також був представником ОСОБА_2 у справі №420/12847/20) не висвітлює питання яким чином ОСОБА_2 у якості директора здійснював запис в угоді з позивачкою у 2003 році про її виконання у повному обсязі сторонами.

Згідно зі ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160,161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, якій не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Суд вважає необхідним залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, та роз`яснює, що недоліки повинні бути усунуті шляхом надання до суду належним чином оформленого позову, відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України, його копій та копій документів відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, надання відповідних належних доказів по справі, сплати судового збору.

Інститут залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження по справі. Вимоги до адміністративного позову викладені у 160, 161 КАС, згідно яких, крім іншого, саме у позовній заяві повинні бути зазначені ім`я позивача та відповідача, третіх осіб, зміст позовних і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Саме належним чином оформлений позов, який вважається поданим у день первинного, направляється сторонам, тому не може бути уточненим, доповненим, тощо, оскільки саме за поданим належним чином оформленим позовом суд вирішує питання про відкриття провадження по справі за вимогами викладеними у позові.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненський області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність в десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Е.В. Катаєва