Справа № 160/2204/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/2204/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 ( суддя першої інстанції Маковська О.В.) в адміністративній справі №160/2204/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області треті особи: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 23.12.2021 №184-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », поновити позивача на посаді головного державного інспектора відділу правового забезпечення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом ГУ ДФС від 01.02.2022 № 16-о його призначеного на посаду головного державного інспектора відділу правового забезпечення ГУ ДФС, шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Звільнення позивача відбулося з порушеннями трудового законодавства про скорочення працівників, оскільки фактично відбулася реорганізація органів Державної фіскальної служби України в органи Державної податкової служби України та Державної митної служби України. Перебуваючи на посаді Голови реорганізаційної комісії ДФС у Дніпропетровській області позивач фактично звільнив сам себе через помилку. Позивач вважає, що його посада не була скорочена, а лише змінила своє найменування внаслідок затвердження нової структури апарату та штатного розпису.

Також позивач вказав, що при звільненні йому не було запропоновано іншу вакантну посаду, при наявності вакантних посад, а також не було враховано його переважного права на залишення на роботі, оскільки він є багатодітним батьком, має другу групу інвалідності, до дисциплінарної або іншої відповідальності не притягався.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року позов залишено без задоволення.

З апеляційною скаргою звернувся позивач, в обґрунтування якої послався на ті ж самі обставини, які виклав в обґрунтування позовних вимог.

Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що при ухваленні рішення судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, а висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

За доводами відповідача, згідно з п. 2 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 290 від 22.04.2020року, добір та призначення осіб на вакантні посади державної служби відповідно до цього Порядку здійснювався у виняткових випадках, пов`язаних з необхідністю виконання завдань і функцій державних органів на період дії карантину.

Відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 237 від 24.03.2021 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України» у відповідності до яких міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та місцеві державні адміністрації зобов`язано утримуватись від переведення державних службовців, призначених на посади державної служби шляхом укладення контрактів на період дії карантину, на інші посади державної служби. Додатково зазначає, що призначення позивача на посаду головного державного інспектора відділу правового забезпечення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було здійснено за процедурою добору з укладанням контракту на обмежений строк без проведення процедури конкурсного відбору, що свідчить про усвідомлення позивачем про тимчасовий характер його призначення на цю посаду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів у справах загальної юрисдикції та правового забезпечення діяльності юридичного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області (наказ від 02.08.2017 №1092-о).

В подальшому, 26.07.2021 позивача ознайомлено з Попередженням про наступне звільнення у зв`язку з припиненням ДФС України.

Позивач 26.08.2021 подав заяву в якій зазначено, що він згоден з тимчасовим покладанням на нього виконання обов`язків начальника відділу правового забезпечення ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Відповідно до наказу ДФС України від 24.11.2021 №46-РГ головою комісії з реорганізації ГУ ДФС у Дніпропетровській області визначено Орлова О. В. т.в.о. начальника відділу правового забезпечення ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

В подальшому, головою комісії з реорганізації Орловим О.В. підписано наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 23.12.2021 №184-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » пунктом 1 якого припинено державну службу та звільнено 31.12.2021 ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу правового забезпечення ГУ ДФС у Дніпропетровській області, припинивши дію Контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 від 27.11.2020 (із змінами).

Позивача було звільнено 31 грудня 2021 року, з огляду на Постанову КМУ від 17.06.2020 №494 затверджено Порядок укладення контрактів про проходження державної служби, пунктом 1 якого визначено, що цей Порядок визначає зміст, процедуру укладення, зміни та розірвання контракту про проходження державної служби (контракт) як строкового трудового договору, укладеного між державним органом та особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби «Б» або «В».

Пунктами 25 та 26 Порядку передбачено, що дія контракту припиняється з підстав, передбачених законом. Припинення дії або розірвання контракту передбачає припинення особою державної служби на відповідній посаді.

Також при звільнені позивача враховувалися роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 12 березня 2021 року № 130-р/з щодо внесення змін до контрактів про проходження державної служби на період дії карантину відповідно до Закону України від 23 лютого 2021 року № 1285-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», контракти які укладені на період дії гострої респіраторної хвороби COVID-19, діють до призначення на посаду державної служби особи за результатами конкурсу, але не довше 05 грудня 2021 року.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що призначення позивача на посаду головного державного інспектора відділу правового забезпечення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було здійснено за процедурою добору з укладанням контракту на обмежений строк без проведення процедури конкурсного відбору, що свідчить про усвідомлення позивачем про тимчасовий характер його призначення на цю посаду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

18.04.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким тимчасово призупинені норми Закону України «Про державну службу» в частині конкурсного добору на посади державної служби.

Натомість введена процедура тимчасового добору на посади державної служби шляхом укладання строкового контракту. Визначено. Що дана процедура діятиме впродовж карантину і 30 днів по його закінченні.

Це означає, що у винятковий випадках суб`єкт призначення або керівник державної служби державного органу можуть оголосити добір на ту чи іншу вакантну посаду державної служби у зв`язку з гострою необхідністю забезпечення функціонування цього державного органу шляхом укладання строкового контракту.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 року № 23 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» установлено, що контракти про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, які укладені з особами, щодо яких прийнято рішення про призначення на посаду державної служби до набрання чинності Законом України від 23 лютого 2021 року № 1285-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», продовжують діяти на тих самих умовах з урахуванням зміни граничних строків дії таких контрактів.

Судом встановлено, що позивач призначений наказом від 01.02.2021 року № 16-о на посаду головного державного інспектора відділу правового забезпечення ГУ ДФС у Дніпропетровській області за результатами добору, шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. (т.1 а.с. 35).

Відповідно до Постанови від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», вирішено реорганізувати територіальні органи ДПС, шляхом ліквідації як юридичних осіб публічного права територіальних органів ДПС та утворення таких територіальних органів як відокремлених підрозділів (філій) у складі ДПС (ЄДР від 19.10.2020 року).

Наказом ДФС від 08.05.2020 №435-о було призначено нового керівника ГУ ДФС, який наказом від 0.05.2020 року №28 «Про введення в дію штатного розпису на 2020 рік ГУ ДФС» змінив штатний розпис ГУ ДФС, додавши до існуючих посад атестованих працівників податкової поліції, ще й посади працівників державної служби, які мав би організовувати діяльність податкової міліції.

Наказом ГУ ДФС від 01.02.2021 року №16-о ОСОБА_1 (позивача) призначено на посаду головного державного інспектора відділу правового забезпечення ГУ ДФС, що підтверджує запис у моїй трудовій книжці (т.1, а.с. 35).

Наказом ГУ ДФС від 04.02.2022 року №18 позивачу були надані повноваження для представництва інтересів ГУ ДФС, у зв`язку із чим до ЄДР були внесені відповідні зміни, що підтверджує витяг з ЄДР (т.1, а.с. 52 - 54).

26.07.2021 року заступником голови комісії з реорганізації ГУ ДФС позивачу було вручено повідомлення про наступне вивільнення у зв`язку з припиненням ДФС України (т.1, а.с. 40).

Проте, 26.08.2021 року ОСОБА_1 було запропоновано виконувати обов`язки начальника відділу правового забезпечення ГУ ДФС із чим він погодився (т.1, а.с. 41).

Наказом ДФС України від 24.11.2021 № 46-рг "Про внесення змін до Наказу ДФС № 7- рг" позивача було затверджено головою комісії з реорганізації ГУ ДФС, як особу яка тимчасово виконує обов`язки начальника відділу правового забезпечення ГУ ДФС, що підтверджує копія наказу (т.1, а.с. 44-51).

Станом на 31.12.2021 року, працівником відділу роботи з персоналом ГУ ДФС позивача було ознайомлено із наказом ГУ ДФС від 23.12.2021 року № 184-о "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 " (т.1, а.с. 42 - 43) із видачею на руки трудової книжки із відповідним записом (т.1, а.с. 36). Підставою звільнення вказано: наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області «Про вивільнення працівників Головного управління ДФС у Дніпропетровській області» від 26 липня 2021 року №108-рг у зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби України з повним скороченням посад та чисельності, відповідно до п.41 ч.1 статті 87 Закону України «Про державну службу», п.1 ч.1 статті 40 Кодекс законів про працю України.

Отже, звільнення позивача відбулося у зв`язку зі скороченням посади державної служби.

Натомість, враховуючи підстави призначення позивача відповідно до наказу від 01.02.2021 року № 16-о, звільнення передбачалось припинивши дію контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-2019, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, від 03.09.2020 року, відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої та четвертої, п`ятої статті 87 Закону України «Про державну службу» (Закон № 889-VІІІ), (т. 1, а.с. 149, т. 3, а.с. 12). Оскільки контракт укладався до дня визначення переможця на цю посаду за результатами конкурсного відбору відповідно до законодавства, але не більше граничного строку.

Аналізуючи зміст Контракту встановлено, що пунктом 21 передбачено дві підстави його припинення: закінчення дії карантину, визначення переможця за результатами конкурсу.

06.03.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», яким відновлено проведення конкурсів на зайняття посад державної служби.

Згідно з п. 1 ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби» конкурси на посади, що обіймають особи, з якими до набрання чинності цим Законом укладені контракти про проходження державної служби на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, оголошуються протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом відповідно до черговості укладення контрактів про проходження державної служби на відповідні посади.

На виконання зазначеного, не було затверджено графіку оголошення та проведення конкурсів на зайняття вакантних посад державної служби в ГУ ДФС Дніпропетровської області.

Таким чином, не зважаючи на те, чи перебував ОСОБА_1 на займаній посаді чи ні - в будь-якому випадку такий конкурс на зайняття посади повинен бути проведений, незалежно хто і в який спосіб обіймав вказану вище посаду та відповідно до пункту 21 дія контракту під час карантину припинилась би у зв`язку з визначенням переможця конкурсу на посаду.

Крім того, строк дії контрактів про проходження державної служби на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, визначається не лише періодом дії карантину, але й настанням певних подій (залежно від конкретних умов відповідного контракту), зокрема:

1) у разі закінчення строку, на який укладено контракт; 2) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін; 3) за ініціативою суб`єкта призначення або керівника державної служби - у разі невиконання або неналежного виконання державним службовцем умов контракту; 4) у разі припинення державної служби з підстав, визначених частиною першою статті 83 Закону.

Частиною 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» визначено підстави для припинення державної служби. Зокрема пунктом 2 частини 1 статті 83 цього Закону підставою для припинення державної служби визначено закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону). В статті 85 вказаного Закону законодавець деталізує вказану підставу припинення державної служби: разі призначення на посаду державної служби на певний строк державний службовець звільняється з посади в останній день цього строку. У разі призначення на посаду державної служби з укладанням контракту про проходження державної служби державний службовець звільняється з посади в останній день строку дії контракту.

А пунктом 21 контракту визначено строк на який укладено даний контракт (на час дії карантину, граничний строк перебування на посаді не більше двох місяців після його відміни) та підстава його дострокового припинення (визначення суб`єктом призначення або керівником державної служби переможця за результатами конкурсного відбору).

Тобто строк дії трудових відносини між позивачем та ГУ ДФС у Дніпропетровській області визначався настанням одного з двох юридичних фактів, настання одного із них (визначення суб`єктом призначення або керівником державної служби переможця за результатами конкурсного відбору) не було обумовлене закінченням дії карантину, а передбачало можливість закінчення строку контракту під час дії карантину.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 87 Закону № 889-VІІІ (в редакції, що була чинною на час попередження позивача про можливе звільнення 22.12.2020 року) підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, - скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ із змінами, внесеними згідно із Законом № 117-IX від 19.09.2019 року).

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення (ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VІІІ доповнено новим абзацом першим згідно із Законом № 440-IX від 14.01.2020 року)

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу (абзац ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VІІІ із змінами, внесеними згідно із Законом № 117-IX від 19.09.2019 року).

Відповідно до ст. 87 Закону № 889-VІІІ (в редакції, що була чинною на час видання відповідачем наказу від 23.12.2021 № 184-о «Про звільнення ОСОБА_1 ») підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, - скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ із змінами, внесеними згідно із Законом № 117-IX від 19.09.2019 року).

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 ч. 1 статті 87 у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі п.1 ч. 1 статті 87 № 889-VІІІ, суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду (ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VІІІ із змінами, внесеними згідно із Законами № 117-IX від 19.09.2019 року, № 440-IX від 14.01.2020 року; в редакції Закону № 1285-IX від 23.02.2021 року, що набрав чинності 06.03.2021 року).

За правовими висновками, викладеними Верховним Судом, зокрема у постановах від 30.11.2021 року у справі № 480/4055/20, від 09.06.2022 року у справі № 400/1781/21, - стаття 87 Закону № 889-VІІІ до набрання чинності Законом № 117-ІХ (до 25.09.2019 року) визначала як підставу для звільнення державного службовця (скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу), так і особливості її застосування (у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі) поряд із прямою вказівкою на застосування загальної процедури вивільнення працівників, установленої законодавством про працю.

Після внесених Законом № 117-ІХ змін до ст. 87 Закону № 889-VІІІ підстава звільнення державних службовців, раніше визначена пунктом 1 ч. 1 цієї статті, була розділена окремо на випадки скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу (пункт 1 ч. 1) та ліквідації державного органу (пункт 1-1 ч. 1). У частині процедури звільнення з цих підстав ст. 87 Закону № 889-VІІІ містила єдину норму про можливість видання наказу про звільнення в період тимчасової непрацездатності або відпустки державного службовця із зазначенням датою звільнення першого робочого дня останнього (частина п`ята).

Наступні зміни до ст. 87 Закону № 889-VІІІ внесені згідно із Законами України від 14.01.2020 № 440-ІХ (набрав чинності 13.02.2020 року) та від 23.02.2021 року № 1285-ІХ (набрав чинності 06.03.2021 року), якими законодавець урегулював особливості процедури звільнення державних службовців на підставі пунктів 1 і 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ, зокрема, в частині строку попередження про наступне звільнення, пропозиції посад державної служби та визначення випадків застосування законодавства про працю.

Позивач був попереджений про наступне звільнення 26.07.2021 року та звільнений наказом від 23.12.2021 року № 184-о, таким чином до спірних правовідносин слід застосовувати приписи ст. 87 Закону № 889-VІІІ в редакції Закону України 1285-IX від 23.02.2021 року.

Отже, 26.07.2021 року позивача попереджено про те, що після сплину 30-денного терміну з моменту ознайомлення з цим попередженням з нею може бути припинено державну службу та звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ - у зв`язку з скороченням посади державної служби.

При цьому, після набрання чинності Законом України 1285-IX від 23.02.2021 року, відповідачем у попередженні не запропоновано будь-яку іншу рівнозначну посаду або іншу роботу. Упродовж періоду часу з дня попередження про наступне звільнення до звільнення позивачу не пропонувалися вакантні посади для переведення.

Скорочення посади державної служби, вжите у ст. 24 Закону № 889-VІІІ, має наслідком відсутність відповідної посади державної служби внаслідок організаційних заходів. У разі, якщо посада скорочується без скорочення штату чи чисельності, створюються нові посади, які, на відміну від скорочених, передбачають виконання інших завдань чи функцій або/та до таких посад встановлюються кваліфікаційні вимоги, які скорочені посади не вимагали щодо кваліфікації, досвіду, тощо.

Умови переведення державних службовців на іншу посаду без обов`язкового проведення конкурсу визначені ст. 41 Закону № 889-VІІІ, зокрема, відповідно до положень ч. 1 вказаної статті державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

На час видання оскаржуваного наказу про звільнення, положення ст. 87 Закону № 889-VІІІ, передбачали обов`язок суб`єкта призначення запропонувати державному службовцю іншу вакантну посаду.

Водночас, вказаного обов`язку відповідач не дотримався, будь-яких причин не пропонування позивачу іншої вакантної посади відповідач не зазначив.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги позивача.

Оскільки процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент звільнення позивача із займаної посади врегульована положеннями Закону № 889-VIII, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на положення п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 року № 290 «Деякі питання призначення на посади державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 237 від 24.03.2021 року.

На підставі наведеного колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були правові підстави для звільнення позивача на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону N 889-VIII.

За таких обставин, жодних підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», для звільнення позивача у відповідача не було, позаяк посада, яку обіймав позивач, не скорочена внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу.

У свою чергу, відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не було надано ні доказів реорганізації державного органу, ні скорочення чисельності або штату державних службовців, що свідчить про протиправність наказу відповідача від 23.12.2021 №184-о про звільнення позивача та наявність підстав для його скасування.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » від 23 грудня 2021 року № 184-о прийнято з порушенням ч.2 статті 19 Конституції України, та не відповідає принципу верховенства права, тому є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги у вказаній частині задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, встановлені вище обставини звільнення позивача без законної на те підстави свідчать про необхідність поновлення останнього на посаді головного державного інспектора відділу правового забезпечення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Колегією суддів враховується, що згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно довідки ГУ ДФС у Дніпропетровській області середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два календарні місяці роботи, тобто жовтень - листопад 2021 року склала 11 119 грн.71 коп., а середньоденна заробітна плата становить 529,51 грн.

Таким чином середній заробіток позивача, що підлягає стягненню з відповідача ГУ ДФС у Дніпропетровській області за час вимушеного прогулу з 23.12.2021 року по 20.04.2023 року складає 178 444,87 грн (529,51 /середньоденна заробітна плата/ х 337робочих дні).

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2021 року по 20.04.2023 року (по день винесення рішення) з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з п. п. 2-3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді головного державного інспектора відділу правового забезпечення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів підлягає негайному виконанню.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 311, п.4 ч. 1 ст. 317, ст. 321, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 в адміністративній справі №160/2204/22 скасувати.

У справі прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області треті особи: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 23.12.2021 №184-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу правового забезпечення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2021 року по 20.04.2023 року (по день винесення рішення) у розмірі 178 444,87 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді головного державного інспектора відділу правового забезпечення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та в частині стягнення з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2023 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва