Справа № 440/10003/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 р. Справа № 440/10003/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 21.12.22 року по справі № 440/10003/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 85 від 16 серпня 2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж з 01.05.2018 по 20.06.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019 -2021 роки з 20 червня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що пенсійний орган при призначенні позивачу пенсії за віком безпідставно не застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, адже після призначення пенсії по інвалідності позивач продовжував працювати і набув не менш як 24 місяці страхового стажу згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі № 440/10003/22 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 85 від 16 серпня 2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 серпня 2022 року у розмірі, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі № 440/10003/22 скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що пенсія позивача обчислена з додержанням вимог чинного законодавства. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги твердження відповідача про те, що позивач набув менше 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії по інвалідності. Отже, враховуючи те, що станом на дату переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком він набув менше 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії по інвалідності, то вважає, що рішенням Головного управління від 16.08.2022 № 85 правильно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки, а тому відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є пенсіонером, який з 23 травня 2018 року отримував пенсію по інвалідності, призначену в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 20 червня 2022 року позивачу призначена пенсія за віком у порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На звернення позивача від 10 серпня 2022 року про перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській прийнято рішення від 16 серпня 2022 року №85 про відмову в перерахунку у зв`язку з відсутністю підстав застосувати показник середньої заробітної плати (доходу), визначений частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки, на момент звернення за переходом на пенсію за віком 20 червня 2022 року, за наявними в електронній справі документами, в тому числі даними персоніфікованого обліку, заявник набув менше як 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії.

Не погодившись з такими діями органу Пенсійного фонду, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки після призначення пенсії по інвалідності позивач продовжував працювати та набув більше 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії, то наявні підстави для врахування при призначенні позивачу пенсії за віком середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

У відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону №1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, положення Закону №1058-IV регулюють відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, допомоги, що є основним джерелом існування та мають забезпечувати гідний рівень життя. Даний закон закріпляє вичерпний перелік видів пенсії на які розповсюджуються його дія та в якому відсутній такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років.

Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що cтраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частина 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає такі умови застосування середньої заробітної плати, визначеної частиною 2 статті 40 цього Закону для призначення пенсії при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком: - переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком; - якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії незалежно від перерв в роботі.

Показник середньої заробітної плати працівників, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується лише при призначенні вперше пенсії або при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за нормами частини 3 статті 45 Закону при умові, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі №314/272/17 (2-а/314/33/2017) та від 31 березня 2020 року у справі №348/1296/17, від 01.03.2021 року у справі №488/1409/16-а.

З матеріалів справи встановлено, що з 23 травня 2018 року позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до норм Закону № 1058-IV.

З 20 червня 2022 року позивач переведений вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу від 10 серпня 2022 року згідно додатку 4 до Положення №10-1, з 23 травня 2018 року по 20 червня 2022 року позивачем набуто страхового стажу більше ніж 24 місяці після призначення пенсії по інвалідності. (а.с.60-62 зворот).

Таким чином, оскільки після призначення пенсії по інвалідності позивач продовжував працювати та набув більше 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії, то наявні підстави для врахування при призначенні позивачу пенсії за віком середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуване рішення №85 від 16 серпня 2022 року прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії внесено відомості до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про необхідний страховий стаж позивача, передбачений частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що позивач набув менше 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії по інвалідності, колегія суддів не приймає, оскільки відповідачем не надав доказів на підтвердження цього, та з індивідуальних відомостей про застраховану особу від 10 серпня 2022 року підтверджено, що позивач з травня 2018 року по червень 2022 року продовжував працювати та сплачував єдині соціальні внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів законність та обґрунтованість оспорюваний дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі № 440/10003/22 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 по справі № 440/10003/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко