Справа № 640/1896/21
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 квітня 2023 року

м. Київ

справа №640/1896/21

адміністративне провадження № К/990/25766/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Губської О.А., Білак М.В.,

розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №640/1896/21

за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, третя особа - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року (прийняте у складі головуючого судді - Шулежка В.П.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Бєлової Л.В., суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.)

У С Т А Н О В И В :

І. Суть спору

1. У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, третя особа - Офіс Генерального прокурора, у якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 30.11.2020 року №16;

1.2. визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 24.12.2020 року №200к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та органів прокуратури;

1.3. поновити ОСОБА_1 в прокуратурі Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на рівнозначній посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим з 28.12.2020 року;

1.4. стягнути з Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.12.2020 року.

2. В обґрунтування позовних вимог вказує на відсутність в оскаржуваному наказі правової визначеності підстав звільнення, гарантій додержання незалежності прокурора, з огляду на відсутність доказів правомірності формування Шістнадцятої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора, суперечність норм щодо атестації вимогам Конституції України та Закону України «Про прокуратуру».

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Згідно наказу від 31.01.2020 року №19к, на виконання рішення суду у справі №826/17794/14 відповідачем поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу інформатизації прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя з 23.10.2014 року.

3.1. Наказом прокурора Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 31.01.2020 року №20к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим.

3.2. 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

3.3. 10 листопада 2020 року на адресу Генерального прокурора, голові та секретарю Шістнадцятої кадрової комісії було направлено заяву про порушення законодавства під час проведення атестації, в якій позивач просив його заяву про переведення на посаду в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію від 07.02.2020 року вважати неподаною.

3.4. Відповідно до протоколу кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 11.11.2020 року №3 розглянуто заяву ОСОБА_1 про відкликання раніше поданої заяви та залишено її без розгляду з посиланням на те, що Порядком № 221 не передбачено механізму відкликання поданої заяви про проходження атестації.

3.3. 30.11.2020 року Шістнадцятою кадровою комісією прийнято рішення «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою».

3.4. Наказом прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 24.12.2020 року №200к, керуючись статтею 11 Закону України «Про прокуратуру», підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та з органів прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 28.12.2020 року.

3.5. Вважаючи протиправними рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 30.11.2020 року №16 та наказ прокурора Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 24.12.2020 року №200к про звільнення з посади, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

4. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року, в задоволенні позову відмовлено.

4.1. Відмовляючи в задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Кадровою комісією зафіксовано факт неприбуття 11.11.2020 року позивача для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. У строк, передбачений Порядком проходження прокурорами атестації, заяви про перенесення дати складання іспиту від ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) не подано.

4.2. Водночас, позивач на ім`я Генерального прокурора, голови та секретаря Шістнадцятої кадрової комісії направив заяву 10.11.2020 року, у якій просив його заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію від 07.02.2020 року вважати не поданою, тобто, позивач добровільно відмовився від проходження атестації для подальшого здійснення своїх повноважень в органах прокуратури. Разом з тим, Порядком №221 не передбачено можливості відкликання раніше поданих заяв про проходження атестації.

4.3. Підсумовуючи, суди дійшли висновку, що за встановлених у справі обставин неявка ОСОБА_1 для складання іспиту у формі анонімного тестування у визначені графіком дату та час та неподання при цьому заяви про наявність поважних причин перенесення тестування є безумовною підставою для прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

IV. Касаційне оскарження

5. Не погодившись з рішенням суду першої та постановою суду апеляційної інстанцій, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

5.1. Скаржник посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано підпункти 1, 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX при звільненні прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» в разі відкликання ним заяви про переведення та проходження атестації, без урахування висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 18 листопада 2021 року у справі №280/3167/20.

6. У зв`язку із наведеним скаржник просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

7. У відзивах на касаційну скаргу, Прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та Офіс Генерального прокурора посилаються на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм процесуального права, а тому не підлягають скасуванню.

V. Оцінка Верховного Суду

8. Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

9. Верховний Суд нагадує, що касаційне провадження у справі відкрите на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

10. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

11. Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

12. Водночас Верховний Суд наголошує, що системний аналіз норм адміністративного процесуального законодавства свідчить, що під час вирішення справ суди враховують не будь-які висновки Верховного Суду, а ті, які висловлені Судом у подібних правовідносинах.

13. При вирішенні питання подібності правовідносин у судових справах, колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 року у справі № 233/2021/19 конкретизувала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (п. 39).

14. На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі №280/3167/20.

15. Так, у справі № 280/3167/20, на яку послався скаржник у касаційній скарзі, предметом оскарження є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою та наказ про звільнення з посади прокурора та органів прокуратури.

15.1. У цій справі судом встановлено, 15.10.2019 року позивач подав Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, проте 28.02.2020 року відкликав свою заяву і для складання іспиту 02.03.2020 року до кадрової комісії не прибув.

15.2. Водночас, Верховний Суд вважав правильними висновки судів попередніх інстанцій, що кадрова комісія з атестації регіональних прокуратур не мала правових підстав відносити позивача до осіб, які без поважних причин не з`явилися для складання іспиту, та приймати рішення про неуспішне проходження ним атестації, оскільки відкликання позивачем заяви про переведення та проходження атестації до запланованої дати складання іспиту свідчило про відсутність його волевиявлення на переведення до обласної прокуратури, що в силу пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» і пункту 9 розділу I Порядку № 221 є обов`язковою умовою для проходження прокурором атестації.

16. Отже, висновки Суду у цій справі зроблені виходячи з конкретних, встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, та ґрунтуються на їх аналізі та оцінці у межах конкретних правовідносин сторін.

17. У справі, яка переглядається Верховним Судом у касаційному порядку, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

18. 20 лютого 2020 року головою Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур затверджено графік складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосування закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, відповідного до якого ОСОБА_1 мав складати іспит 05 березня 2020 року у групі №1.

19. 05 березня 2020 року позивачем на електронну адресу кадрової комісії на ім`я Генерального прокурора направлено заяву від 04.03.2020 року, в якій позивач просив його заяву про переведення на посаду в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію від 07.02.2020 року вважати неподаною із зазначенням про непогодження із Порядком проходження прокурорами атестації, положення якого, на його думку, грубо порушують статтю 62 Конституції України, статті 10, 11 Загальної декларації прав людини, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, частини 2 статті 6, статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також позивач не погоджувався із формою проведення реформування прокуратури, встановленою законодавством.

20. Відповідно до протоколу від 13.03.2020 року №3 за результатами розгляду, зокрема, заяви позивача, комісією вирішено визнати поважними причини неявки та перенести дату тестування на додатковий день.

21. 03 червня 2020 року в.о. голови Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур затверджено графік складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, згідно з яким ОСОБА_1 мав складати іспит 11 червня 2020 року у групі №2.

22. 10 червня 2020 року на ім`я Генерального прокурора та голову Третьої кадрової комісії ОСОБА_1. подав аналогічну заяву про відкликання заяви про переведення його на посаду в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію від 07.02.2020 року. Також, позивач вказував, що він є інвалідом 2 групи, на даний час перебуває у відпустці за власний рахунок на підставі пункту 7 статті 25 Закону України «Про відпустку» та проходить відповідне лікування.

23. За результатами розгляду вказаної заяви Кадровою комісією відповідно до протоколу від 15.06.2020 року №28-з прийнято рішення про перенесення іспиту на іншу дату.

24. Рішенням Шістнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів від 02.11.2020 року затверджено графік складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, згідно з яким ОСОБА_1 мав складати іспит 11.11.2020 року у групі № 1.

25. 10 листопада 2020 року на адресу Генерального прокурора, голові та секретарю Шістнадцятої кадрової комісії було направлено заяву про порушення законодавства під час проведення атестації, в якій позивач просив його заяву про переведення на посаду в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію від 07.02.2020 року вважати неподаною.

26. Позивач на складання іспиту не з`явився. Цей факт зафіксовано у протоколі засідання кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 11.11.2020 року №3 та додатку 4 до цього протоколу. Шістнадцятою кадровою комісією відповідно до вказаного протоколу розглянуто заяву ОСОБА_1 про відкликання раніше поданої заяви та прийнято рішення, що Порядком № 221 не передбачено механізму відкликання поданої заяви про проходження атестації.

27. 30 листопада 2020 року Шістнадцятою кадровою комісією прийнято рішення «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою».

28. З наведеного вбачається, що спірні правовідносини щодо скасування рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації у зв`язку з неявкою та наказу про його звільнення із займаної посади та органів прокуратури, виникли за обставин неодноразового подання позивачем заяв про визнання неподаною заяви про переведення на посаду в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію від 07.02.2020 року у тому числі, з посиланням у них на непогодження із правовими підставами можливого його звільнення під час проведення реформи прокуратури. Водночас, кадрова комісія, враховуючи конкретні обставини на час розгляду цих заяв визначала іншу дату іспиту, включаючи позивача у відповідні графіки для його складання.

29. Отже, висновки Верховного Суду стосовно застосування норм права, викладені у постанові від 18 листопада 2021 року у справі №280/3167/20 на яку посилався скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними до спірних правовідносин у цьому касаційному провадженні, тому не можуть слугувати прикладом неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм права при ухваленні судового рішення, щодо якого подано касаційну скаргу в цій справі, у значенні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС.

30. Колегія суддів зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.

31. З аналізу справи № 280/3167/20, колегією суддів Верховного Суду встановлено, що правовідносини, які вирішувалися у цій справі не є подібними, а відтак наявні підстави для закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 339 КАС України.

32. За правилами пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

33. В силу вимог пункту 5 частини першої статті 339 КАС України, вказані обставини є підставою для закриття касаційного провадження судом касаційної інстанції.

34. Відповідно до частини другої статті 339 КАС України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 327, 339, 341, 345, 355, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження № К/990/25766/22 у справі № 640/1896/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі №640/1896/21 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, третя особа - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

О.А. Губська

М.В. Білак ,

Судді Верховного Суду