Справа № 420/1648/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1648/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15.11.2022 року №06 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком, визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.01.2023 року №06 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяви позивача про призначення пенсії за віком та зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року й період навчання у кооперативному професійно-технічному училищі м. Херсону з 31.08.1979 року по 03.07.1981 року та призначити позивачу пенсію за віком, починаючи з дня звернення із заявою про призначення.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачам строк для подання до суду відзивів на цю заяву, позивачу - відповіді на відзиви.

Позов обґрунтований позивачем тим, що 09.11.2022 року вона звернулася до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за віком та відповідними документами. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15.11.2022 року №06 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. 28.12.2022 року позивач повторно звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за віком та відповідними документами. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.01.2023 року №06 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач зазначає, що факт його роботи на підприємствах, період роботи на яких не зарахований до страхового стажу, підтверджується трудовою книжкою позивача та архівними довідками. Враховуючи те, що відповідачі прийняли незаконні рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, позивач втратив право на своє отримання пенсії.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що позивач звернувся до Головного управління із заявою від 28.12.2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058. За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Відповідно до ст. 26 Закону №1058 право на призначення пенсії за віком мають особи, які досягли 60-річного віку та мають 29 років страхового стажу. Розглянувши надані позивачем документи, було встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 20 років 01 місяць 09 днів. Рішенням №06 від 03.01.2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, при обчисленні страхового стажу позивача не було враховано період навчання з 01.09.1979 року по 03.07.1981 року згідно з довідкою від 01.10.1981 року № 226, оскільки зазначена довідка не містить такого обов`язкового реквізиту як підстава для її видачі, періоди роботи з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року згідно довідки від 14.12.2022 року № 01-5/759 та архівної довідки від 29.11.2022 року № 09-06/597, виданими установами Придністровської Молдовської Республіки, оскільки відомості, зазначені у відповідних довідках, не підтверджені уповноваженими органами Республіки Молдова. Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області правомірно не зарахувало до страхового стажу спірні періоди з огляду на наступне. Питання пенсійного забезпечення громадян України та Республіки Молдова регулюється Угодою між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, підписаною 29.08.1995 року. Відповідно до статті 5 Угоди пенсійне забезпечення громадян України і громадян республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають. Згідно із статті 8 Угоди при призначенні пенсії, обчислення трудового (страхового) стажу, накопиченого у відповідності із законодавством України і законодавством Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в дію цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, проводиться по законодавству держави, яка призначає пенсію. Статтями 13, 14 Угоди передбачено, що договірні сторони будуть співпрацювати по всіх питаннях при здійсненні пенсійного забезпечення громадян. Уповноважені органи договірних сторін будуть надавати один одному на безоплатній основі необхідну інформацію про чинне законодавство, його зміни, а також обставини, які мають значення для призначення пенсій громадянам. Враховуючи те, що Придністровська Молдовська Республіка та всі її органи не визнаються Республікою Молдовою, а також те, що жодних належних документів про страховий стаж, виданих уповноваженими органами Республіки Молдови позивачем не надавалось, у Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області були відсутні підстави для зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача. З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що 09.11.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності від 15.11.2022 року прийнято рішення №06 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. При опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, Головним управлінням розраховано стаж, який склав 20 років 1 місяць 9 днів. До страхового стажу ОСОБА_2 . Головним управлінням не зараховано, зокрема: період навчання згідно довідки від 01.10.1981 року №226 з 01.09.1979 року по 03.07.1981 року, оскільки відсутня підстава видачі довідки та період роботи в Республіці Молдова з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року, оскільки неможливо ідентифікувати назви організації на печатках при звільненні з роботи. Враховуючи наведені факти та норми чинного законодавства відповідач вважає, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства, таким чином в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком, який є меншим за 29 років.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що 28.12.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 03.01.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №06 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058. Рішення від 03.01.2023 року № 06 прийнято з урахуванням наступних правових норм та фактичних обставин. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року, з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року згідно із довідками від 14.12.2022 року № 01-5/759, від 29.11.2022 року №09-06/597, оскільки не підтверджені уповноваженими органами Республіки Молдови. Крім того, до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1979 року по 03.07.1981 року згідно із довідкою від 01.10.1981 року № 226, оскільки в довідці не зазначено підстави її видачі. Так, страховий стаж позивача склав 20 років 1 місяць 9 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058. Відтак, рішення Головного управління від 03.01.2023 року №06 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання його протиправним та скасування.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 09.11.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 за принципом «екстериторіальності» 15.11.2022 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №06 позивачу відмовлено у призначенні пенсії (аркуш справи 24).

З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №06 від 15.11.2022 року вбачається, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання згідно довідки від 01.10.1981 року №226 з 01.09.1979 року по 03.07.1981 року, оскільки відсутня підстава видачі довідки та період роботи в Республіці Молдова з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року, оскільки неможливо ідентифікувати назви організації на печатках при звільненні з роботи.

ОСОБА_1 28.12.2022 року повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 за принципом «екстериторіальності» 03.01.2023 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №06 позивачу відмовлено у призначенні пенсії (аркуш справи 26).

З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №06 від 03.01.2023 року вбачається, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховані періоди: навчання з 01.09.1979 року по 03.07.1981 року, згідно з довідкою від 01.10.1981 року №226, оскільки відсутні підстави її видачі; роботи з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року, згідно з довідкою від 14.12.2022 року №01-5/759 та архівною довідкою від 29.11.2022 року №09-06/597, виданими установами Придністровської Молдовської Республіки, оскільки не підтверджені уповноваженими органами Республіки Молдова.

Позивач не погодився із рішеннями відповідачів про відмову в призначенні пенсії та звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.04.1981 року вбачається, що у період з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року ОСОБА_1 працювала у дитячому садочку №6 у м. Тираспіль Придністровської Молдовської Республіки на посаді няні та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року працювала на посаді помічника вихователя Тираспольського міського управління народної освіти ясла-садок №6 (аркуші справи 28-36).

Також, позивачем надавалися до пенсійного фонду архівні довідки від 14.12.2022 року №01-5/759, від 29.11.2022 року №09-06/597 на підтвердження роботи позивача у період з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року в дитячому садочку №6 у м. Тираспіль Придністровської Молдовської Республіки на посаді няні та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року на посаді помічника вихователя Тираспольського міського управління народної освіти ясла-садок №6 (аркуші справи 13, 17).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при розрахунку стажу для призначення пенсії позивача пенсійним органом не зараховано трудову діяльність позивача у періоди роботи з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року, оскільки неможливо ідентифікувати назви організації на печатках при звільненні з роботи та враховуючи те, що архівні довідки від 14.12.2022 року №01-5/759 , від 29.11.2022 року №09-06/597, виданими установами Придністровської Молдовської Республіки, не підтверджені уповноваженими органами Республіки Молдова.

Так, Порядок ведення трудових книжок, був урегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 та «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У п. 2.4 Інструкції № 58, зокрема, зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При цьому, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку № 637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, провадження № К/9901/2310/18.

Так, між Урядом України та Урядом Республіки Молдова укладена Угода про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення (далі Угода), яку ратифіковано Законом України 434/96-ВР та вона набрала чинності для України 19.11.1996 року.

Відповідно до ст. 2, 4, 5 Угоди, вона поширюється на державне пенсійне забезпечення громадян, яке встановлене або буде встановлене законодавством кожної з держав. Під пенсійним забезпеченням в цій Угоді маються на увазі всі види державних пенсій, які призначаються громадянам у відповідності із законодавством України або законодавством Республіки Молдова.

Після вступу в дію цієї Угоди Договірні Сторони надають на своїй території постійно проживаючим громадянам, в тому числі і тим, які переїхали (приїхали) із іншої Договірної Сторони однакові зі своїми громадянами права в галузі пенсійного забезпечення.

Пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають.

Відповідно до ст. 8, 15 Угоди, при призначенні пенсії, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, обчислення трудового (страхового) стажу, накопиченого у відповідності із законодавством України і законодавством Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в дію цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, проводиться по законодавству держави, яка призначає пенсію.

Тобто, у даному випадку позивачу має бути здійснено обчислення трудового (страхового) стажу по законодавству України.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, які видані у встановленому порядку на території України і на території Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в силу цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, приймаються без легалізації.

У відзиві на позовну заяву відповідач - ГУ ПФУ в Одеській області зазначив, що враховуючи те, що Придністровська Молдовська Республіка та всі її органи не визнаються Республікою Молдовою, а також те, що жодних належних документів про страховий стаж, виданих уповноваженими органами Республіки Молдови позивачем не надавалось, підстав для зарахування стажу його роботи з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року не має.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Відтак, у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані Намібійські винятки, відповідно до яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 суд констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними и документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачами безпідставно не взято до уваги періоди роботи позивача з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року, зазначені в його трудовій книжці.

Крім того, з оскаржуваних рішень вбачається, що пенсійним органом не зараховано період навчання позивача з 01.09.1979 року по 03.07.1981 року, згідно з довідкою від 01.10.1981 року №226, оскільки відсутні підстави її видачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до положень ст. 17, 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

До закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно - художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

ОСОБА_1 , у період з 31.08.1979 року по 03.07.1981 року проходила навчання у кооперативному професійно-технічному училищі м. Херсону та отримала кваліфікацію повара ІV розряду, що підтверджується довідкою від 01.10.1981 року (аркуш справи 23).

Таким чином, необхідними умовами для зарахування всього періоду навчання у професійно-технічному навчальному закладі до стажу роботи за спеціальністю, що надає право на призначення пенсії, є наявність перерви між днем закінчення навчання та зарахуванням на роботу за набутою спеціальністю менше трьох місяців.

Матеріалами справи підтверджується, що перерва між днем закінчення навчання позивача та днем зарахування на посаду повара становить 3 дні.

Відтак, враховуючи наведене вище, вимоги позивача про зарахування періоду його навчання у професійно-технічному навчальному закладі (в межах цих спірних правовідносин) до страхового стажу є підтвердженими та обґрунтованими.

При цьому, відсутність підстави видачі довідки про навчання позивача не є підставою для відмови у зарахуванні такого періоду до страхового стажу.

Враховуючи вищевикладені обставини, для обчислення стажу роботи при призначенні пенсії позивачу мають бути зараховані періоди роботи позивача з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року, період навчання позивача у кооперативному професійно-технічному училищі м. Херсону з 31.08.1979 року по 03.07.1981 року, а тому рішення відповідачів від 15.11.2022 року №06, від 03.01.2023 року №06, якими позивачу відмовлено в призначенні пенсії є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи протиправність рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15.11.2022 року №06, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.01.2023 року №06, у суду є всі підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи для призначення позивачу пенсії за віком періоди роботи позивача з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року, період навчання позивача у кооперативному професійно-технічному училищі м. Херсону з 31.08.1979 року по 03.07.1981 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 09.11.2022 року.

При цьому, суд зобов`язує повторно розглянути ту заяву позивача, яка надійшла першою до органів пенсійного фонду, оскільки заяви позивача стосуються одного і того ж самого питання призначення пенсії та тих самих періодів.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити їй пенсію за віком суд зазначає про їх передчасність, оскільки судом досліджувалося лише питання правомірності не зарахування до стажу роботи певних періодів її роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15.11.2022 року №06, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.01.2023 року №06, зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення позивачу пенсії за віком періоди роботи позивача з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року, період навчання позивача у кооперативному професійно-технічному училищі м. Херсону з 31.08.1979 року по 03.07.1981 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 09.11.2022 року, а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1 м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Центральна площа, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58000, ) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15.11.2022 року №06 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком, визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.01.2023 року №06 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяви позивача про призначення пенсії за віком та зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року й період навчання у кооперативному професійно-технічному училищі м. Херсону з 31.08.1979 року по 03.07.1981 року та призначити позивачу пенсію за віком, починаючи з дня звернення із заявою про призначення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15.11.2022 року №06.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.01.2023 року №06.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком періоди роботи з 01.10.1986 року по 30.06.1997 року та з 01.07.1997 року по 21.04.2004 року, період навчання ОСОБА_1 у кооперативному професійно-технічному училищі м. Херсону з 31.08.1979 року по 03.07.1981 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 09.11.2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1 м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Центральна площа, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58000, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида