Справа № 440/8/23
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , треті осіби, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3 ; 2) ОСОБА_4 ; 3) Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, зазначивши третьою особою на стороні позивача: ОСОБА_2 , третіми особами на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3 ; 2) ОСОБА_4 ; 3) Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій, а саме просить: визнати наказ Міністерства юстиції України № 3087/7 від 25.11.2022 "Про залишення скарги без розгляду по суті" протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3087/7 від 25.11.2022 "Про залишення скарги без розгляду по суті" і зобов`язати Міністерство юстиції України під час нового розгляду скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022 на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, утриматися від відмови за спливом строку для подання скарги на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором до Міністерства юстиції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що до отримання 14.10.2022 відповідної інформації, позивач знала, що нерухоме майно, зазначене у відповідних Інформаційних довідках, належало її покійному батьку ОСОБА_5 і тому після його смерті вона повинна була б отримати частину нерухомого майна у спадок; за дарування вона нічого не знала; через дарування покійним батьком 06.08.2021 (з урахуванням заяви ОСОБА_1 від 04.03.2023 (вх.№11075/23) про повідомлення про описки, допущені в позовній заяві №440/8/23) ОСОБА_3 всього нерухомого майна, її сестра по батькові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може користуватися цим нерухомим майном, бо нерухоме майно подароване її матері ОСОБА_3 , з якою вона проживає.

Зазначила, що спірний наказ прийнятий, зокрема:

- не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки відповідач замість того, щоб вирішувати питання звернення до правоохоронних органів, усунув скаргу позивача від належного розгляду;

- необґрунтовано, оскільки не враховано обставину, що згідно з пунктом 3 постанови КМУ від 28.02.2022 № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" перебіг строку по спадщині зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці;

- недобросовісно, оскільки у прохальній частині скарги позивач просила поновити пропущений строк. Міністерство юстиції України всупереч статті 17 Закону України "Про звернення громадян" (пропущений з поважної причини термін може бути поновлений органом чи посадовою особою, що розглядає скаргу), не розглянуло клопотання про поновлення пропущеного строку;

- без дотримання принципу рівності перед законом, оскільки Міністерство юстиції України скарги без розгляду по суті залишало відповідно до висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, а для розгляду скарги позивача зазначену комісію не зібрано;

- непропорційно, оскільки відповідач не повідомив позивача про розгляд скарги від 11.11.2022;

- без участі позивача у процесі прийняття рішення.

03.01.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/8/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 для вирішення питання про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано судді Слободянюк Н.І.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Т.С. у справі №440/8/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій. Справу передано судді Канигіній Т.С. для продовження розгляду.

06.01.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/8/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 для вирішення питання про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано судді Сич С.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

09.01.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/8/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано судді Шевякову І.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Т.С. у справі №440/8/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

10.01.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/8/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано судді Гіглаві О.В.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді від 10.01.2023 (вх. №1618/23 від 11.01.2023) Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/8/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано судді Чесноковій А.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді від 18.01.2023 (вх. №2585/23 від 18.01.2023) Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/8/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано судді Алєксєєвій Н.Ю.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Тетяни Сергіївни у справі №440/8/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді від 23.01.2023 (вх. №3378/23 від 23.01.2023) Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/8/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано судді Кукобі О.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Полтавського окружного адміністративного суду Канигіної Тетяни Сергіївни в адміністративній справі №440/8/23 відмовлено.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді від 24.01.2023 (вх. №3805/23 від 25.01.2023) Канигіної Т.С. від розгляду справи №440/8/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді Канигіної Т.С. заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано судді Шевякову І.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Канигіної Т.С. у справі №440/8/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

28.02.2023 від позивача надійшла заява про залишення заяви про повернення судового збору від 12.01.2023 (вх.№2042/23 від 13.01.2023) без розгляду.

28.02.2023 позивачем подано повідомлення про виконання ухвали суду від 23.02.2023, відповідно до якого надано докази надсилання листом з описом вкладення Міністерству юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчому комітету Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) копії позовної заяви з додатками (опису вкладення до цінного листа з відміткою календарного штемпеля пошти про направлення та фіскального чека пошти).

06.03.2023 від позивача надійшло повідомлення про описки, допущені в позовній заяві у справі №440/8/23.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 у справі 440/8/23 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/8/23.

Позивачем до Полтавського окружного адміністративного суду подано заяву від 11.03.2023 (вх.№12748/23 від 13.03.2023) про роз`яснення судового рішення (ухвали від 09.03.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі), у якій позивач просила роз`яснити резолютивну частину ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі в частині того, коли позивачу подавати відповідь на відзив, відповідачу - заперечення, третім особам - пояснення щодо відзиву та чи надсилати третім особам копії своїх пояснень іншим учасникам справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.03.2023 (вх.№12748/23 від 13.03.2023) про роз`яснення судового рішення (ухвали від 09.03.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3 ; 2) ОСОБА_4 ; 3) Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій відмовлено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 також встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке повинно відповідати статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України; встановлено третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання пояснень, які мають відповідати вимогам статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України; попереджено учасників справи, що невиконання процесуальних обов`язків, зловживання правами та створення протиправних перешкод у здійсненні судочинства є підставою до застосування судом заходів процесуального примусу, визначених статтею 145 Кодексу адміністративного судочинства України.

27.03.2023 Міністерством юстиції України подано відзив на адміністративний позов, у якому просило у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначивши, що не мало правових підстав для розгляду скарги ОСОБА_1 по суті, оскільки відповідна скарга не відповідала встановленим вимогам.

03.04.2023 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 подано пояснення з приводу позовної заяви, у яких зазначила, що оскаржувані позивачем рішення прийняті 06.08.2021, а скаргу ОСОБА_1 подала 11.11.2022, вона пропустила строк, визначений нормами статті 37 Закону №1952-IV.

Позивач правом подання відповіді на відзив не скористалась, про право у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ознайомлена належним чином.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 24.03.2023 (вх.№15270/23 від 27.03.2023) про роз`яснення судового рішення (ухвали від 09.03.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3 ; 2) ОСОБА_4 ; 3) Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій відмовлено.

Позивачем до Полтавського окружного адміністративного суду подано заяву від 21.04.2023 (вх.№21904/23 від 21.04.2023), у якій, зокрема просила утриматися від ухвалення рішення в адміністративній справі до перегляду Другим апеляційним адміністративним судом ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 (№ у ЄДРСР -110003688).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 21.04.2023 (вх.№21904/23 від 21.04.2023) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , треті осіби, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3 ; 2) ОСОБА_4 ; 3) Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень щодо утриматися від вчинення певних дій відмовлено.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 11.11.2022 звернулась до Міністерства юстиції України із скаргою від 11.11.2022 на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, зокрема просила:

1) поновити пропущений строк на оскарження рішень державного реєстратора від 06.08.2021;

2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59700511 від 06.08.2021, приватний нотаріус Бєлаш Юрій Дмитрович, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер 341, виданий 06.08.2021, видавник: приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д., , Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Номер запису про право власності/довірчої власності:43363923;

3) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59699691 від 06.08.2021, приватний нотаріус Бєлаш Юрій Дмитрович, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер 339, виданий 06.08.2021, видавник: приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д., , Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Номер запису про право власності/довірчої власності: 43363183;

4) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59695745 від 06.08.2021, приватний нотаріус Бєлаш Юрій Дмитрович, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер 338, виданий 06.08.2021, видавник: приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д., Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Номер запису про право власності/довірчої власності: 433597711;

5) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59699691 від 06.08.2021, приватний нотаріус Бєлаш Юрій Дмитрович, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер 340, виданий 06.08.2021, видавник: приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д., Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Номер запису про право власності/довірчої власності: 43363355.

До зазначеної скарги позивачем додано сканкопію про смерть батька ОСОБА_5 ; сканкопію заяв на видачу паспортів ОСОБА_5 ; сканкопії запитів позивача та відповіді на них щодо реєстраційних дій в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ОСОБА_4 .

У службовій записці Офісу протидії рейдерстві від 23.11.2022 (підписана електронним підписом першого заступника Міністра юстиції України від 25.11.2022 №284-33.1.1-22) щодо наявності підстав для залишення скарги без розгляду по суті встановлено, що оскаржувані рішення прийняті 06.08.2021, скарга датована 11.11.2022, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.11.2022, тобто подана пізніше одного року з дня прийняття оскаржуваних рішень. Рекомендовано залишити без розгляду по суті скаргу ОСОБА_1 від 11.11.2022, оскільки встановлений законом для подання скарги строк сплив до дня її подання.

Наказом Міністра юстиції України про залишення скарги без розгляду по суті від 25.11.2022 №3087/7 залишено без розгляду по суті скаргу ОСОБА_1 від 11.11.2022, оскільки встановлений законом для подання скарги строк сплив до дня її подання.

Позивач, не погодившись із наказом Міністра юстиції України про залишення скарги без розгляду по суті від 25.11.2022 №3087/7, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (надалі - Закон №393/96-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до статті 8 Закону №393/96-ВР письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Питання розгляду скарг громадян урегульовано статтею 16 Закону №393/96-ВР, відповідно до якої скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Особливості розгляду скарг громадян на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (надалі Закон № 1952-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.

Міністерство юстиції України розглядає: 1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України; 3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.

Згідно з частиною третьою статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.

Строк для подання скарги, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року такого строку.

Строк для подання скарги, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця такого строку. Якщо закінчення строку для подання скарги, обчислюваного місяцями, припадає на місяць, що не має відповідного числа, такий строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку для подання скарги припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем такого строку є перший після вихідного, святкового чи іншого неробочого дня робочий день.

Строк для подання скарги не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу подано до установи зв`язку чи направлено іншими засобами зв`язку.

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону № 1952-IV за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про залишення скарги без розгляду по суті.

Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо: 1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання; 2) Міністерством юстиції України, його територіальним органом за результатами розгляду скарги з такого самого питання вже приймалося рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні; 3) наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав; 4) скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено; 5) скаргу подано особою, яка не має на це повноважень; 6) скаржником подано до Міністерства юстиції України, його територіального органу заяву про залишення скарги без розгляду.

Водночас, суд звертає увагу, що у скарзі на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором від 11.11.2022 позивач просила, зокрема, поновити пропущений строк на оскарження рішень державного реєстратора від 06.08.2021. В обґрунтування зазначеного наводила, що дізналась про порушення своїх прав 14.10.2022, коли у Решетилівській міській раді отримала інформацію з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У зв`язку із воєнним станом в Україні та тривалим нефункціонуванням Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та обмеженим функціоналом цього реєстру, права позивача щодо отримання повної інформації із цих реєстрів були обмежені до 14.10.2022. Зазначила, що воєнний стан розпочався до настання 1 року з моменту прийняття оскаржуваних рішень, із 14.03.2022 до 21.09.2022 перебувала за кордоном і тому не мала можливості звернутись до державного реєстратора для отримання інформації з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що відповідач повинен діяти відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.

При цьому, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що під час прийняття спірного наказу здійснено аналіз та надано оцінку вищезазначеним доводам позивача щодо підстав поновлення пропущеного строку на оскарження рішень державного реєстратора від 06.08.2021.

Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Наприклад, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, "Тошкуца та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland),заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3087/7 від 25.11.2022 "Про залишення скарги без розгляду по суті".

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу позивача від 11.11.2022, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання Міністерство юстиції України під час нового розгляду скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022 на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, утриматися від відмови за спливом строку для подання скарги на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором до Міністерства юстиції України, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від відмови за спливом строку для подання скарги на реєстраційні дії являє собою втручання суду у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору став протиправний наказ відповідача, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ); 2) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ); 3) Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) (вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Полтавський район, Полтавська область, 38400, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3087/7 від 25.11.2022 "Про залишення скарги без розгляду по суті".

Зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 11.11.2022, з урахуванням висновків суду.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.С. Канигіна