Справа № 620/6111/22
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6111/22 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 травня 2022 року №65 щодо відмови їй в проведенні перерахунку пенсії та призначенні грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України від 09 липня 2003 року №1058 ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'';

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05 серпня 1987 року по 23 листопада 1988 року у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком з 17 травня 2022 року;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' від 09 липня 2003 року №1058 у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 травня 2022 року №65 у частині відмови зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у військовій частині пп НОМЕР_1 з 05 серпня 1987 року по 23 листопада 1988 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 17 травня 2022 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період роботи у військовій частині пп НОМЕР_1 з 05 серпня 1987 року по 23 листопада 1988 року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не враховано всіх обставин справи, а саме до пільгового стажу позивача не враховано період роботи з 05 серпня 1987 року по 25 листопада 1996 року оскільки є розбіжності в даті звільнення з датою наказу про звільнення.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 15 березня 2022 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

17 травня 2022 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про перерахунку її пенсії (у зв`язку із наданням додаткових документів) та про виплату грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказану заяву за принципом екстериторіальності опрацьовано ГУ ПФУ в Донецькій області та 17 травня 2022 року прийнято рішення №65 про відмову в проведенні перерахунку пенсії, оскільки відповідно до наданих позивачем документів її страховий стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно із пунктами "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", становить 28 років 08 місяців 10 днів, що є недостатнім для виплати спірної грошової допомоги.

Також зазначено про те, що ГУ ПФУ в Донецькій області не враховано до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 05 серпня 1987 року по 25 листопада 1996 року, оскільки є розбіжності в даті звільнення з датою наказу про звільнення.

Вважаючи протиправним рішенням від 17 травня 2022 року позивач звернулась до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невідповідності в даті звільнення, наявні в архівній довідці із даними, вказаними в трудовій книжці, не можуть бути підставою для виключення спірного періоду роботи із пільгового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки або іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спеціальний Закон, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2).

Отже, страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно вимог статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок також узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05 грудня 2019 року (справа №235/805/17), від 06 грудня 2019 року (справа №663/686/16-а), від 06 грудня 2019 року (справа №500/1561/17) та від 05 грудня 2019 року (справа №242/2536/16-а).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок), п. 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку).

Отже надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у випадках відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 12 вересня 1979 року ОСОБА_1 :

- на підставі наказу від 05 серпня 1987 року №176 прийнята з 05 серпня 1987 року на посаду медичної сестри стоматологічного кабінету, з виконанням обов`язків лікаря;

- на підставі наказу від 23 листопада 1988 року №328 звільнена 23 листопада 1988 року у зв`язку з переведенням до в/ч НОМЕР_3 ;

- на підставі наказу від 29 листопада 1988 року №291 прийнята з 29 листопада 1988 року на роботу в ПМП частини на посаду стоматолога.

Колегія суддів звертає увагу, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача за спірний період, а також містить посилання на відповідні накази на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи згідно з довідкою від 22 грудня 2021 року №10/3548 з 05 серпня 1987 року по 25 листопада 1996 року, оскільки є розбіжності в даті звільнення з датою наказу про звільнення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що в архівній довідці від 22 грудня 2021 року №10/3548 допущено помилку в зазначені дати її звільнення, а саме замість "23 листопада 1988 року" зазначено "25 листопада 1996 року", водночас дата та номер наказу відповідає інформації зазначеній в трудовій книжці.

Як встановлено судом, згідно з архівною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 22 грудня 2021 року №10/3548 позивач працювала у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 05 серпня 1987 року (наказ від 05 серпня 1987 року №176) по 25 листопада 1996 року (наказ від 23 листопада1988 року №328).

Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що дата звільнення позивача в трудовій книжці та в архівній довідці від 22 грудня 2021 року №10/3548 є різними, водночас номер та дата наказу про звільнення відповідають номеру та даті, зазначеним у трудовій книжці позивача, а саме від 23 листопада 1988 року №328, крім того згідно з архівною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 22 грудня 2021 року №10/3548 у період роботи у в/ч пп НОМЕР_1 позивач отримувала заробітну плату, яка враховується під час призначення пенсії (а.с. 9).

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на підставі наказу від 29 листопада 1988 року №291 прийнята з 29 листопада 1988 року на роботу в ПМП частини на посаду стоматолога іншої військової частини.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується робота позивача у військовій частині пп НОМЕР_1 в період з 05 серпня 1987 року по 23 листопада 1988 року.

Вищенаведені невідповідності в даті звільнення, наявні в архівній довідці із даними, вказаними в трудовій книжці, не можуть бути підставою для виключення спірного періоду роботи із пільгового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення зокрема архівних довідок.

Суд наголошує, що не усі недоліки можуть бути підставою для неврахування відповідного страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів в архівній довідці, зокрема при наявності належних записів у трудовій книжці.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку