Справа № 620/9151/21
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9151/21 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та дискримінаційним рішення №3806/03/М-12 від 29.11.2017 в тій частини, що стосується вимог позивача на отримання пенсії за період з 07.10.2009 по 14.12.2017 роки; визнання протиправними та дискримінаційними дії відповідача в частини відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 14.12.2017 роки; визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльність відповідача щодо не виплати недоотриманої пенсії позивачу за період з 07.10.2009 по 14.12.2017 роки; зобов`язання відповідача виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 07.10.2009 по 14.12.2017 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Чернігівський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 01 листопада 2022 року позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оформлене листом від 29.11.2017 №3806/03/М-12. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області поновити ОСОБА_1 нарахування та здійснити виплату пенсійних виплат з 07.10.2009 по 14.12.2017 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. В іншій частині позовних вимог відмовив. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначив, що на момент розгляду справи вже було рішення, яке набрало законної сили, між тими ж сторонами про відсутність у позивача права на поновлення та виплату пенсії за період з 07.10.2009 по 14.12.2017, а тому повторний розгляд справи про зобов`язання виплатити пенсію позивачу за вказаний період з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів був неможливим. Апелянт вважає, що наведені обставини є підставою для закриття провадження у справі відповідно до положень 238 КАС України.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де прийнятий на консульський облік в посольстві України в Державі Ізраїль, що підтверджується відміткою у паспорті НОМЕР_1 , термін дії якого зазначено 21.05.2008 та продовжено до 21.05.2018, що підтверджується копією паспорта, засвідченого нотаріально нотаріусом Держави Ізраїль, з проставленням апостилю.

22.05.2017 представник позивача подав до Уповноваженого Управління Пенсійного Фонду України оригінал заяви позивача про поновлення його пенсії.

Листом від 29.11.2017 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило представника позивача про відсутність правових підстав для поновлення пенсії позивачу, оскільки пенсійна справа з відповідними документами до ГУ ПФУ в Чернігівській області з Чернігівського обласного військового комісаріату не передавалась.

Представником позивача було оскаржено вказане рішення Пенсійного органу до суду.

20.12.2018 у справі № 825/2352/18 Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою задовольнив часткового апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Меламеда Вадима Борисовича . Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 скасував. Прийняв нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково. Визнав неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України про відмову у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , викладене у відмові від 29.11.2017 № 3806/03/М-12. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, нараховувати та виплачувати на користь ОСОБА_1 невиплачену суму пенсії починаючи з 15.12.2017.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення та виплати пенсії за період з 07.07.2009 по 14.12.2017 залишив без розгляду.

Зазначена постанова апеляційного суду набрала законної сили.

Вважаючи, що підстави, за яких вказана вище частина позовних вимог була залишена без розгляду, відпали із прийняттям Великою Палатою Верховного Суду постанови від 20.05.2020 у справі №815/1226/18, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом. Суд першої інстанції розглянув справу та задовольнив частково позовні вимоги позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В даному випадку у апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що на момент розгляду справи вже було рішення, яке набрало законної сили, між тими ж сторонами про відсутність у позивача права на поновлення та виплату пенсії за період з 07.10.2009 по 14.12.2017, а тому повторний розгляд справи про зобов`язання виплатити пенсію позивачу за вказаний період з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів був неможливим. Апелянт зазначив, що наведені обставини є підставою для закриття провадження у справі відповідно до положень 238 КАС України.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Судом встановлено, що 20.12.2018 у справі № 825/2352/18 Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою задовольнив часткового апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Меламеда Вадима Борисовича . Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 скасував. Прийняв нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково. Визнав неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України про відмову у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , викладене у відмові від 29.11.2017 № 3806/03/М-12. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, нараховувати та виплачувати на користь ОСОБА_1 невиплачену суму пенсії починаючи з 15.12.2017.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення та виплати пенсії за період з 07.07.2009 по 14.12.2017 залишив без розгляду.

У вказаній постанові Шостий апеляційний адміністративний суд зазначив, що з позовом до суду позивач звернувся в червні 2018 року, в якому не зазначив причин пропуску строку звернення з позовом до суду. А відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду. Фактично предметом спору у справі № 825/2352/18 було оскарження дій та рішень пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії в період з 7 жовтня 2009 року та зобов`язання поновити і виплатити пенсію з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Підставою звернення позивача до суду як у справі №825/2352/18 так і у справі №620/9151/21 слугувало те, що відповідачем не виплачена позивачу пенсія з 7 жовтня 2009 року.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що спір щодо виплати пенсії з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів з 7 жовтня 2009 року був предметом розгляду в адміністративній справі №825/2352/18, рішення у якій набрало законної сили.

Обставини, на які позивач посилається у справі №620/9151/21, встановлені судом в адміністративній справі №825/2352/18, доводам, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, також надано оцінку судом у справі №825/2352/18. Отже, сторони, підстави та предмет в адміністративних справах №825/2352/18 та у справі №620/9151/21 є однаковими.

Наведені обставини спростовують доводи представника позивача про те, що суд у справі №825/2352/18 фактично не розглянув позовні вимоги, заявлені у справі №620/9151/21.

Також, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №9901/433/18.

Крім того, зміна судової практики не є підставою для повторного звернення до суду з позовом про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки зазначене суперечить як положенням статті 129-1 Конституції України стосовно обов`язковості судового рішення, так і положенням КАС України, які встановлюють імперативні вимоги щодо закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 вказаного Закону.

Колегія суддів також зазначає, що незгода позивача із висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо вирішення частини позовних вимог є підставою для оскарження відповідних судових рішень у касаційному порядку за наявності передбачених законодавством для цього підстав, а не для повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Посилання ж позивача в обґрунтування позовних вимог на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18 є фактично додатковим обґрунтуванням позовних вимог та жодним чином не змінюють предмет або підстави позову, так як не вважаються зміною підстав позову, доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або інше наведення іншого праворозуміння таких норм.

Посилання представника позивача на рішення судів перших та апеляційних інстанцій судова колегія до уваги не приймає, оскільки викладені в них правові висновки, відповідно до положень КАС України, не є джерелом права та/або обов`язковими для врахування при вирішенні інших спорів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що станом на день звернення до суду із позовом у цій справі було таке, що набрало законної сили, судове рішення у справі між тими ж самими сторонами, про той саме предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим існували підстави для закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Аналогічна правова позиція щодо тлумачення пункту 4 частини першої статті 238 КАС України викладена у постановах Верховного Суду від 6 квітня 2020 року у справі №766/4587/16-а, від 6 жовтня 2021 року у справі №520/16416/2020, від 26 жовтня 2021 року у справі №420/14439/20 та від 9 лютого 2022 року у справі №420/14441/20, від 05 травня 2022 року у справі №380/11595/20.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , рішення суду підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року скасувати.

Провадження у справі № 620/9151/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких