Справа № 500/675/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/675/23

27 квітня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №36 від 19 грудня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 грудня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до відповідача 1 із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до статтей 30, 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідним пакетом документів. Однак, рішенням №36 від 19 грудня 2019 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності оскільки відсутній оригінал довідки до акта огляду МСЕК який направляється до органів ПФУ.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 06.03.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

15.03.2023, через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, зі змісту якого слідує, що відповідач 1 заперечує проти задоволення позовних вимог та в якості мотивів зазначає, що підстави для призначення позивачу пенсії по інвалідності відсутні оскільки пунктом 2.2 Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК. Оскільки у відповідача був відсутній оригінал довідки до акта огляду МСЕК, то він дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення пенсії вказаного виду позивачу (арк. справи 26-30).

У встановлений судом строк відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, відзиву на позовну заяву не подав, з клопотання про продовження процесуального строку для його подання до суду не звертався.

07.04.2023, представником позивача подано суду відповідь на відзив відповідача 1 (арк. справи 31-35).

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 7) та є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки структурного підрозділу з питань соціального захисту населення від 07.11.2022 №6101- (арк. справи 14), відповідно до якої зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №601826 від 11.12.2019, видану міжрайонною МСЕК м. Покровська, Донецької області, - позивачу безтерміново встановлено з 09.12.2019 третю групу інвалідності (загальне захворювання). Підстава акт огляду МСЕК №2810 (арк. справи 15). До матеріалів справи позивачем також додано Виписку №474 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого позивача (арк. справи 16).

З матеріалів справи слідує, що позивач, 13.12.2022, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою №2208 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За результатами розгляду заяви від 13.12.2022, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №36 від 19.12.2022.

Вказаним рішенням відповідач 2 встановив, що вік заявника 30 років 00 місяць 06 днів, страховий стаж особи становить 04 роки 10 місяців 08 днів (при необхідних 4 роки), на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу позивача зараховано період усі періоди роботи, однак, відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній оригінал довідки до акта огляду МСЕК який направляється до органів ПФУ (арк. справи 13).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Пенсійні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону №1058 встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058, передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною першою статті 32 Закону №1058 встановлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 3 роки.

25 листопада 2005 року Правлінням Пенсійного Фонду України винесена постанова №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1. заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

При цьому, відповідно до абзацу другого пункту 1.5 Порядку 22-1 внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

З матеріалів справи слідує, що відповідно до довідки структурного підрозділу з питань соціального захисту населення від 07.11.2022 №6101- (арк. справи 14) позивач є внутрішньо переміщеною особою, а отже подача заяви позивача і її розгляд повинен здійснюватися з урахуванням пункту 1.5 Порядку 22-1, тобто з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, будучи внутрішньо переміщеною особою з Донецької області, звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, додавши до заяви документи, передбачені абзацом першим пункту 2.2 Порядку №22-1.

Станом на день звернення за пенсією позивачу виповнився 30 років та його страховий стаж склав 4 роки 10 місяців 06 днів, що зазначено в оскаржуваному рішенні від 19.12.2022 №36.

Єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії по інвалідністю послугувало, на думку відповідача, відсутність оригіналу довідки до акта огляду МСЕК який направляється до органів ПФУ.

Надаючи оцінку такій підставі для відмови у призначенні пенсії по інвалідності, суд зазначає, що пункт 2.2 Порядку 22-1 не містить вказівки на те, що саме особа з інвалідністю (як у спірних правовідносинах) зобов`язана подавати до органів Пенсійного фонду оригінал довідки до акта огляду МСЕК разом з необхідними документами, перелік яких передбачено вказаним пунктом Порядку.

Водночас, суд зазначає, що абзац другий вказаного пункту регламентує, що саме орган, що призначає пенсію, - додає до заяви особи виписку з акта огляду МСЕК, яку він одержує від МСЕК.

При цьому, суд звертає вкотре увагу, що позивач є внутрішньо переміщеною особою та вважає за необхідне зауважити, що постановою Кабінету Міністрів України №788 від 21.08.2019 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», Уряд постановив внести зміни, в тому числі, до постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та пункт 1 вказаної постанови доповним абзацом такого змісту: «Пенсійний фонд України та його територіальні органи мають право звертатися до Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки, Національної поліції, Державної міграційної служби, Міністерства фінансів, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з метою підтвердження чи спростування інформації про повернення особи до покинутого місця постійного проживання або поданих нею для призначення (відновлення, продовження виплати) пенсії документів, зокрема з використанням системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.»

З наведених норм слідує, що територіальні органи Пенсійного фонду України наділено правом звертатись до органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з метою підтвердження чи спростування інформації щодо поданих особою (внутрішньо переміщеною) для призначення пенсії документів, зокрема з використанням системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Разом з тим, сторонами не представлено, а судом не здобуто доказів того, що відповідач 1 чи відповідач 2, як суб`єкт владних повноважень вживали заходи для виконання абзацу другого пункт 2.2 Порядку 22-1 («Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК»), зважаючи на статус особи, яка звернулась із заявою про призначення пенсії по інвалідності, маючи при цьому, відповідні повноваження для цього.

Більше того, суд зазначає, що приписами пункту 1.7 Порядку № 22-1 визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, відповідач (за будь-яких умов) мав підстави повідомити заявника про необхідність надання оригіналу довідки МСЕК, однак суд зазначає, що відповідачами не надано суду доказів про повідомлення позивача хоча б про необхідність надання вищезазначених документів.

З доданих до матеріалів судової справи доказів, підтверджується те, що позивач має медичні показання для визнання його особою з інвалідністю, а міжрайонною МСЕК м. Покровська, Донецької області, - позивачу безтерміново встановлено з 09.12.2019 третю групу інвалідності (загальне захворювання). Підстава акт огляду МСЕК №2810.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року №2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012).

За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на. необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011.

Також, суд вважає за потрібне наголосити, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування (standards of proof): «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence), «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) та «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

У справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень щодо відмови фізичній особі у реалізації її права на соціальний захист, гарантованого, зокрема, статтею 46 Конституції України, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Це, зокрема, зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України».

Також, аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №822/863/16, від 21 листопада 2019 року у справі №826/5857/16, від 11 лютого 2020 року у справі №816/502/16, від 16 червня 2020 року у справі №756/6984/16-а та від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22.

Наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що підтверджують відсутність у позивача права на отримання пенсії по інвалідності.

Таким чином рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності №36 від 19 грудня 2019 року є необґрунтованим та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №36 від 19 грудня 2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності згідно статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, у відповідності до вимог статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідачі: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.