Справа № 420/17908/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення протиправно утриманого грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 12.07.2022 року №122, яким було накладено на сержанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - сувора догана та притягнуто до повної матеріальної відповідальності;

- стягнути з військової частини НОМЕР_2 протиправно утримане грошове забезпечення на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування нанесених державі збитків, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 вiд 12.07.2022 року №122.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі Акту службового розслідування було винесено Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 12.07.2022 року №122, яким було притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. З даним наказом позивача ознайомлено не було. Відомо, що вищезазначеним наказом за порушення вимог пунктів 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, пунктів 11, 16 Статуту внутрішньою служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, пунктів 3.1.9, 3.2.33 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України накладено на сержанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - сувора догана. Цим же Наказом відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX було притягнуто сержанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду на суму 429332,02 гривень. Позивач зазначає, що оскаржуваний наказ прийнятий без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, без доведеності вини позивача, відтак є протиправним.

Ухвалою від 14.12.2022 року позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову ухвалою суду від 30.12.2022р. прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

25.01.2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи свідчать, що за ОСОБА_1 , який перебував на посаді командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , рахувалося ввірене йому військове майно по номенклатурі речової, тилової, автомобільної, продовольчої, інженерної служб та служби охорони державної таємниці. ОСОБА_1 відповідав за зберігання майна та повинен був забезпечувати збереження його у належному якісному (технічному) стані, виключати можливість втрати. За таких обставин, військова частина НОМЕР_2 вважає, що неправомірні дії ОСОБА_1 та причинний зв`язок між його діями та подією, що трапилась, полягає у його особистій недисциплінованості та упущення вимогливості до себе особисто, що призвело до втрати закріпленого за ним майна. При цьому, вина ОСОБА_1 виражається у формі необережності та недбалого ставлення до виконання службових обов`язків, про що свідчать висновки акту службового розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 12.07.2022 №122.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2020 року №42 молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 призначено командиром взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 . Згідно цього наказу ОСОБА_1 28.02.2020 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків. Підставою видання наказу зазначено: рапорт молодшого сержанта ОСОБА_2 (вх. № 922 від 19.02.2020) (а.с.243 т.2).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022р. №212 «Про призначення службового розслідування» відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-ІХ, на підставі акту прийому-передачі посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 № 25 від 17.06.2022, з метою уточнення причин і умов, що сприяли виникненню нестачі військового майна за обліком взводу матеріального забезпечення, а також встановлення ступеня вини сержанта ОСОБА_3 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, призначено службове розслідування стосовно сержанта ОСОБА_3 за фактом нестачі військового майна, виявленої в ході приймання та здавання справ і посади командира взводу матеріального забезпечення.

Актом службового розслідування за фактом нестачі військового майна, виявленої в ході приймання та здавання справ і посади командира взводу матеріального забезпечення від 01.07.2022р. встановлено таке (а.с.5-18 т.2).

В ході службового розслідування встановлено, що відповідно до Акту № 79 інвентаризації речового майна речової служби військової частини НОМЕР_1 , за результатами проведеної інвентаризації речового майна речової служби виявлено, що на відповідальному зберіганні командира взводу матеріального забезпечення сержанта ОСОБА_3 перебуває майно, пойменоване в інвентаризаційному описі речового майна, який міститься в додатках до Акту № 79.

Однак відповідно до Акту прийому-передачі посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_4 виявлено нестачу майна речової служби, ввіреного командиру взводу матеріального забезпечення сержанту ОСОБА_4 та переліченого в додатку 5 до Акту № 25.

Згідно довідки-розрахунку № 12 від 21.06.2022 за матеріально відповідальною особою сержантом ОСОБА_5 рахується втрачене майно речової служби з урахуванням зносу предметів на суму 137519,97 грн (сто тридцять сім тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень 97 копійок).

Також в ході службового розслідування встановлено, що відповідно до накладної № 395 від 26.11.2021 сержант ОСОБА_6 отримав, зокрема, табурети армійський в кількості 6 шт., тумбочки армійські в кількості 3 шт.; відповідно до накладної № 258 від 10.11.2020 - стіл офісний в кількості 1 шт., стілець металевий в кількості 1 шт.; відповідно до накладної №405 від 06.12.2021 - шафи шинельні в кількості 3 шт.; відповідно до накладної №67/35 від 26.05.2020 - емаль ПФ-115 сіру в кількості 7 кг; відповідно до накладної № 50 від 09.07.2020 - ящик (скриньку) металевий у кількості 1 шт.

Крім того, згідно накладної № 131 колишнім командиром взводу матеріального забезпечення ОСОБА_7 було отримано, зокрема, багри пожежні в кількості 2 шт., лом пожежний в кількості 1 шт., кошму пожежну в кількості 1 шт.; згідно накладної № 62 від 01.04.2017 - зокрема, цвяхи 70 мм в кількості 5 кг; згідно накладної № 17 зокрема, цвяхи 100 ММ в кількості 5 кг, цвяхи 70 мм в кількості 5 кг. B

Вищеперераховане майно в подальшому було передано та на даний момент рахується за сержантом ОСОБА_5 , що підтверджується виписками з Книги №1 обліку наявності та руху військового майна (КЕС), Книги № 2 обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення), Книги № 5 обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення). Однак відповідно до Акту прийому-передачі посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_4 виявлено нестачу майна служби тилу, ввіреного командиру взводу матеріального забезпечення сержанту ОСОБА_4 та переліченого в додатку 6 до Акту № 25.

Згідно довідки-розрахунку № 201 за матеріально відповідальною особою сержантом ОСОБА_5 рахується втрачене майно служби тилу, з урахуванням зносу предметів, на загальну суму 3704,30 грн. (три тисячі сімсот чотири гривні 30 копійок).

В ході службового розслідування також встановлено, що:

1) відповідно до акту прийому-передачі СА-10 на базі ЗІЛ-131, 1982 р.в., в/н НОМЕР_5 сержант ОСОБА_6 прийняв СА-10 на базі ЗІЛ-131 в технічно справному стані;

2) відповідно до акту прийому-передачі СА-9 на базі ГАЗ-66, 1981 р.в., в/н 0118H5 сержант ОСОБА_6 прийняв СА-9 на базі ГАЗ-66 в технічно справному стані;

3) відповідно до акту прийому-передачі СА-9 на базі ГАЗ-66, 1990 р.в., в/н НОМЕР_6 сержант ОСОБА_6 прийняв СА-9 на базі ГАЗ-66 в технічно справному стані;

відповідно до акту прийому-передачі причепу двовісного № 13921195 2-ПН-2, в/н 1054X5 сержант ОСОБА_6 прийняв причин двовісний 2-ПН-2 в технічно справному стані.

Однак відповідно до Акту прийому-передачі посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 № 25 виявлено нестачу майна служби охорони державної таємниці, ввіреного командиру взводу матеріального забезпечення сержанту ОСОБА_4 та переліченого в додатку 7 до Акту № 25.

Згідно з актом технічного стану № 146, при перевірці комплектності СА-9 на базі ГАЗ-66, 1990 р.в., в/н 0114H5 виявлено відсутність комплектуючих, перелічених в даному акті технічного стану.

Згідно з актом технічного стану № 147, при перевірці комплектності СА-9 на базі ГАЗ-66, 1981 р.в., в/н НОМЕР_7 Н5 виявлено відсутність комплектуючих, перелічених В даному акт технічного стану.

Згідно з актом технічного стану № 148, при перевірці комплектності СА-10 на базі ЗІЛ-131, 1982 р.в., в/н 0109H5 виявлено відсутність комплектуючих, перелічених в даному акті технічного стану.

Згідно з актом технічного стану № 149, при перевірці комплектності причепу двовісного № 13921195 2-ПН-2, в/н НОМЕР_8 виявлено відсутність комплектуючих, перелічених в даному акті технічного стану.

Згідно довідки-розрахунку за матеріально відповідальною особою сержантом ОСОБА_5 рахується втрачене майно служби охорони державної таємниці, з урахуванням зносу предметів, на загальну суму 23895,26 грн (двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять гривень 26 копійок).

Крім того, в ході службового розслідування встановлено, що відповідно до Акту № 67 проведення інвентаризації матеріальних засобів автомобільної служби військової частини НОМЕР_2 станом на 01.01.2022 рахується на відповідальному зберіганні сержанта ОСОБА_3 автомобільна техніка, перелічена у відомості наявності автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 доданої до Акту № 67. Відповідно до висновків комісії у Акті № 67 наявність, стан кількісного та якісного обліку, організація зберігання майна автомобільної служби, що рахується в підрозділах частини, в цілому відповідають обліковим даним, вимогам чинних керівних документів та забезпечує потребу військової частини в організації бойової підготовки і повсякденній діяльності підрозділів частини.

Однак відповідно до Акту прийому-передачі посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_4 виявлено нестачу майна автомобільної служби технічної частини, ввіреного командиру взводу матеріального забезпечення сержанту ОСОБА_4 та переліченого в додатку 2 до Акту № 25.

У відповідності до актів технічного стану № 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150, 151, 152, 173 (до Акту № 25 додаються) виявлено факт розукомплектування даної автомобільної техніки, ввіреної сержанту ОСОБА_8 .

Згідно довідки-розрахунку за матеріально відповідальною особою сержантом ОСОБА_5 рахується втрачене майно автомобільної служби, з урахуванням зносу предметів, на загальну суму 89417,56 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста сімнадцять гривень 56 копійок)

Також в ході службового розслідування встановлено, що відповідно до інвентаризаційного опису від 13.12.2021 за командиром взводу матеріального забезпечення сержантом ОСОБА_9 рахується майно, перелічене в інвентаризаційному описі.

Однак відповідно до Акту прийому-передачі посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 № 25 виявлено нестачу майна продовольчої служби тилу, ввіреного командиру взводу матеріального забезпечення сержанту ОСОБА_4 та переліченого в додатку 4 до Акту № 25.

Згідно актів технічного стану № 155, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 169, 170, 171, 172 виявлено нестачу майна продовольчої служби тилу, яке рахується за сержантом ТОПЧІЄМ А.

Згідно довідки-розрахунку № 91 вартість шкоди, завданої державі нестачею майна продовольчої служби тилу, з урахуванням зносу предметів, складає суму 71626,41 грн (сімдесят одна тисяча шістсот двадцять шість гривень 41 копійка).

Згідно довідки-розрахунку № 92 вартість шкоди, завданої державі нестачею майна продовольчої служби тилу, з урахуванням зносу предметів, складає суму 7025,84 грн. (сім тисяч двадцять п`ять гривень 84 копійки).

Крім того, в ході службового розслідування встановлено, що відповідно до відомості визначення вартості матеріальних активів служби пального i мастильних матеріалів сержант ОСОБА_6 отримав антифриз М-40 в кількості 461,70 кг.

Однак відповідно до Акту прийому-передачі посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_4 виявлено нестачу майна служби пального і мастильних матеріалів, ввіреного командиру взводу матеріального забезпечення сержанту ОСОБА_4 та переліченого в додатку 3 до Акту № 25, а саме - антифриз М-40 в кількості 108,7 л.

Згідно довідки-розрахунку №2 на утримання вартості майна служби пального і мастильних матеріалів відшкодуванню підлягає сума 96122,94 грн. (дев`яносто шість тисяч сто двадцять дві гривні 94 копійки).

Також в ході службового розслідування встановлено, що відповідно до Акту № 28 інвентаризації інженерного майна, проведеної у військовій частині НОМЕР_1 в період з 27.10.2021 по 10.12.2021, на відповідальному зберіганні сержанта ОСОБА_3 перебувало наступне майно інженерної служби: лопати саперні БСЛ-110 в кількості 2 шт.; теслярські А-2 в кількості 2 шт.; ломи звичайні в кількості 2 шт.

Однак відповідно до Акту прийому-передачі посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 № 25 виявлено нестачу майна інженерної служби, ввіреного командиру взводу матеріального забезпечення сержанту ОСОБА_4 та переліченого в додатку 9 до Акту № 25.

Згідно відомості щодо визначення залишкової вартості втраченого військового майна інженерної служби, яке рахується за взводом матеріального забезпечення, за матеріально відповідальною особою сержантом ОСОБА_5 рахується втрачене майно інженерної служби, з урахуванням зносу предметів, на загальну суму 19,74 грн (дев`ятнадцять гривень сімдесят чотири копійки).

Отже, в ході службового розслідування встановлено, що за сержантом ОСОБА_5 рахується втрачене військове майно на загальну суму 429332,02 грн. (чотириста двадцять дев`ять тисяч триста тридцять дві гривні 02 копійки).

Позивач під час службового розслідування від надання пояснень відмовився, пославшись на ст.63 Конституції України, що підтверджується бланком пояснень від 28.06.2022 року (а.с.244-245 т.2).

Доказів того, що під час прийняття позивачем 28 лютого 2020 року посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 військове майно, нестача якого виявлена Актом № 25 від 17.06.2022, було відсутнє і він його не приймав, та при цьому доповів рапортом безпосередньому командиру про нестачу майна, позивач суду не надав. У той же час, прийняття позивачем справ та посади 28.02.2020 року підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2020 року №42.

Актом службового розслідування за фактом нестачі військового майна, виявленої в ході приймання та здавання справ і посади командира взводу матеріального забезпечення від 01.07.2022р. запропоновано, стосовно позивача, за порушення вимог статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, пунктів 3.1.9, 3.2.33 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300, сержанту ОСОБА_4 згідно пункту в) статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, оголосити дисциплінарне стягнення - сувора догана.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX притягнути сержанта ОСОБА_3 до повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду на суму 429332,02 грн. (чотириста двадцять дев`ять тисяч триста тридцять дві гривні 02 копійки).

Згідно з абзацом 10 частини 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, не виплачувати сержанту ОСОБА_4 премію за липень 2022 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2022р. №122 «Про результати службового розслідування за фактом нестачі військового майна, виявленої в ході приймання та здавання справ i посади командира взводу матеріального забезпечення» встановлено, що відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-IX та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 № 212 "Про призначення службового розслідування", начальником штабу першим заступником командира частини майором ОСОБА_10 було проведено службове розслідування з метою уточнення причин i умов, що сприяли виникненню нестачі військового майна за обліком взводу матеріального забезпечення, а також встановлення ступеня вини сержанта ОСОБА_3 , чиї дії або бездіяльність стала причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до Акту прийому-передачі посади командира взводу матеріального забезпечення військової частини № НОМЕР_9 від 17.06.2022 сержант ОСОБА_6 здав, а старший сержант ОСОБА_11 прийняв до тимчасового виконання справи та посаду командира взводу матеріального забезпечення, в ході передачі посади було виявлено нестачу майна номенклатури квартирно-експлуатаційної служби, речової служби, служби охорони державної таємниці, автомобільної служби, продовольчої служби, служби пального i мастильних матеріалів та інженерної служби на загальну суму 429332,02 грн. (чотириста двадцять дев`ять тисяч триста тридцять дві гривні 02 копійки).

В ході службового розслідування було встановлено, що сержант ОСОБА_6 , обіймаючи посаду командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 та будучи матеріальною відповідальною особою, через власну недисциплінованість, необережність та відсутність контролю за господарством підрозділу, не маючи прямого умислу, допустив нестачу ввіреного йому військового майна номенклатури квартирно-експлуатаційної служби, речової служби, служби охорони державної таємниці, автомобільної служби, продовольчої служби, служби пального i мастильних матеріалів та інженерної служби на загальну суму з урахуванням зносу предметів 429332,02 грн. (чотириста двадцять дев`ять тисяч триста тридцять дві гривні 02 копійки).

Вказаним наказом за порушення вимог статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, пунктів 3.1.9, 3.2.33 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300, відповідно до пункту в) статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, накладено на сержанта ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення - сувора догана.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX притягнуто сержанта ОСОБА_3 до повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду на суму 429332,02 грн. (чотириста двадцять дев`ять тисяч триста тридцять дві гривні 02 копійки).

Згідно з абзацом 10 частини 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, визначено сержанту ОСОБА_4 не виплачувати щомісячну премію за липень 2022 року.

Не погоджуючись з зазначеним наказом позивач з позовом про його скасуванням звернувся до суду.

Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження військової служби унормовані, зокрема, приписами Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV; далі за текстом - Статут внутрішньої служби), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №551-XIV; далі за текстом - Дисциплінарний статут), Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX, Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 року № 1075-XI, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.

Так, відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Згідно зі ст.11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Отже, обов`язок збереження ввіреного військового майна випливає із прямої норми закону, а відтак, об`єктивно не може бути не відомий військовослужбовцю.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як передбачено ст.ст.26, 27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Додатково правила збереження військового майна деталізовані у нормах Положення про військове (корабельне) господарство (затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997р. №300; далі за текстом Положення №300), згідно з п.п.3.1.9 якого усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням.

Згідно п.п.3.2.33 Положення № 300 командир взводу тилового забезпечення частини відповідає за господарчу діяльність взводу та виконує свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і пункту 3.1.9 цього Положення. Командир взводу тилового забезпечення підпорядкований заступнику командира частини по тилу. Крім того, він повинен, серед іншого: контролювати роботу особового складу взводу щодо виконання правил зберігання та обліку матеріальних засобів, утримання складів, їдалень, майстерень по ремонту речового майна та підтримання у них установленого порядку.

Інструкція з обліку військового майна у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017р. №440 (далі за текстом - Інструкція №440), визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна. Дія цієї Інструкції поширюється на структурні підрозділи апарату Міністерства оборони України (далі - Міноборони), Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), інші органи військового управління, а також військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи та організації Збройних Сил (далі - військові частини), які ведуть власне військове (корабельне) господарство на правах окремої військової частини та облік закріпленого за ними військового майна.

За визначенням п.2 Інструкції №440 матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

Отже, приписами Інструкції №440 укладення договору про матеріальну відповідальність працівника передбачено виключно у порядку трудового законодавства, що є очевидно незастосовним відносно військовослужбовця, котрий повинен забезпечувати збереження ввіреного майна у силу ст.11 Статуту внутрішньої служби.

Згідно з ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст.ст.47, 84-88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 21.11.2017р. №608; далі за текстом Порядок №608).

За визначенням п. 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (п. 7 Порядку № 608).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Розділом ІІІ Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування.

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (п.1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (п.3 розділу ІІІ Порядку № 608).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п. 1 розділу V Порядку № 608).

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п. 2 розділу V Порядку № 608).

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п. 3 розділу V Порядку № 608).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п. 4 розділу V Порядку № 608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п. 5 розділу V Порядку № 608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 розділу V Порядку № 608).

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 1 розділу VІ Порядку № 608).

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (п. 2 розділу VІ Порядку № 608).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX (далі - Закон № 160-ІХ).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (п. 5 ст. 1 Закону № 160-ІХ).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-ІХ).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого Постановою КМУ від 02.11.1995 року № 880, у трикратному розмірі відшкодовуються: за агрегати, запасні частини, інструменти, прилади і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв`язку, технічних засобів охорони і до обчислювальної техніки, за оптичні прилади, імпортні електрифіковані інструменти, пальне, масло і мастила, спирти і спеціальні рідини, паливо, зокрема за агрегати, запасні частини, інструменти і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування і до апаратури запасні частини, інструменти і приладдя до бронетанкової техніки, приціли (усіх типів), пальне, масла і мастила, спирти і спеціальні рідини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Статтею 8 Закону України № 160-ІХ визначено порядок проведення службового розслідування.

Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч. 2 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч. 3 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч. 5 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч. 6 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» від 03.10.2019 р. № 160-IX разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

За приписами ч.3 ст.11 Закону № 160-IX командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що за ОСОБА_1 , який перебував на посаді командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , рахувалося ввірене йому військове майно по номенклатурі речової, тилової, автомобільної, продовольчої, інженерної служб та служби охорони державної таємниці. ОСОБА_1 відповідав за зберігання майна та повинен був забезпечувати збереження його у належному якісному (технічному) стані, виключати можливість втрати. ОСОБА_1 рапортів щодо нестачі ввіреного йому майна не подавалося.

В ході службового розслідування було встановлено, що сержант ОСОБА_6 , обіймаючи посаду командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 та будучи матеріальною відповідальною особою за вказаною посадою, через власну недисциплінованість, необережність та відсутність контролю за господарством підрозділу, не маючи прямого умислу, допустив нестачу ввіреного йому військового майна номенклатури квартирно-експлуатаційної служби, речової служби, служби охорони державної таємниці, автомобільної служби, продовольчої служби, служби пального і мастильних матеріалів та інженерної служби на загальну суму, з урахуванням зносу предметів, 429332,02 грн. (чотириста двадцять дев`ять тисяч триста тридцять дві гривні 02 копійки).

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірний наказ від 12.07.2022 року №122 про притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності прийнятий командиром військової частини НОМЕР_2 року правомірно, а тому підстав для його скасування в частині, що стосується позивача, суд не вбачає.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про скасування наказу від 12.07.2022 року №122, суд також відмовляє і в задоволенні вимоги про стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь позивача утриманого з нього грошового забезпечення, оскільки ця вимога є похідною від першої вимоги (про скасування наказу).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту ст.139 КАС України випливає, що у разі відмови в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати за рахунок відповідача не відшкодовуються, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування наказу, стягнення протиправно утриманого грошового забезпечення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів

.