Справа № 440/4122/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4122/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про відвід судді Кукоби Олександра Олександровича у справі №440/4122/23 за позовом громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 06.04.2023 через підсистему "Електронний суд" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення УДМС України в Полтавській області від 16.03.2023 №7 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 15.05.2017 та посвідки на постійне проживання в Україні, виданої 13.06.2017 громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача поновити посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 13.06.2017 та повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 16.03.2023 №7 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 .

Також 06.04.2023 позивачем через підсистему "Електронний суд" подано заяву про забезпечення позову.

07.04.2023 за результатами автоматизованого розподілу позов та заява про забезпечення позову передані судді Кукобі О.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 у задоволенні заяви громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про забезпечення його позову до управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за позовом громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 та від 24.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотань позивача про зупинення провадження у цій справі до отримання витребуваних матеріалів (доказів).

25.04.2023 до суду надійшла заява позивача про відвід судді Кукоби О.О. від розгляду справи №440/4122/23, обґрунтована наявністю обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді та прямій чи опосередкованій заінтересованості в результаті розгляду справи, які, на думку позивача, полягають у тому що: 1) визначення складу суду у цій справі відбулось з порушенням вимог підпунктів 2.2.1, 2.3.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, оскільки позов ним поданий 06.04.2023 о 16:29, однак у той день позов не був зареєстрований та автоматизований розподіл справи між суддями не здійснено; 2) ухвалою від 07.04.2023 суддя відмовив у задоволенні його заяви про забезпечення позову, мотивуючи відсутністю ознак очевидної протиправності спірного рішення, тоді як висновок від 16.04.2023 підтверджував ознаки очевидності протиправності спірного рішення; 3) у позовній заяві в якості третьої особи зазначена дружина позивача ОСОБА_2 , однак суддя при відкритті провадження у справі не вирішив питання про її залучення до участі у справі.

Згідно з частинами 3, 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року (суддя Кукоба О.О.) для вирішення питання про відвід судді Кукоби О.О. заяву громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2023 року головуючим суддею з розгляду заяви громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про відвід судді Кукоби Олександра Олександровича у справі №440/4122/23 визначено суддю Полтавського окружного адміністративного суду Довгопол М.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2023 року.

Відповідно до частин 8, 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне розглянути заяву громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про відвід судді Кукоби Олександра Олександровича у справі №440/4122/23 в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши доводи заяви громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про відвід судді Кукоби Олександра Олександровича, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі "Мироненко та Мартиненко проти України". У пунктах 66, 67 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з усталеною практикою Суду застосування одного із цих критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 3 травня 2007 року у справі "Бочан проти України" вказав, що Суд далі нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні у справі "Білуха проти України" від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Отже, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

При цьому, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Щодо доводів позивача про те, що визначення складу суду у цій справі відбулось з порушенням вимог підпунктів 2.2.1, 2.3.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, оскільки позов ним поданий 06.04.2023 о 16:29, однак у той день позов не був зареєстрований та автоматизований розподіл справи між суддями не здійснено, суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 2.2.1. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 № 25, погодженого наказом Державної судової адміністрації України від 02.04.2015 № 45 (із змінами) (далі - Положення), вхідна кореспонденція, в тому числі процесуальні документи, приймається і опрацьовується користувачами автоматизованої системи, яким надано доступ до автоматизованої системи відповідно до їх функціональних обов`язків, і реєструється в автоматизованій системі в день її надходження. У разі неможливості з об`єктивних причин здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження, така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду із зазначенням причин встановлення такого терміну.

Пунктом 2.3.1. Положення передбачено, що розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

За приписами абзацу першого пункту 1 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814, канцелярія щоденно протягом робочого часу суду забезпечує прийняття та реєстрацію документів, що подаються до відповідного суду в паперовій формі, а також в електронній формі, якщо вони надійшли в порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем ЄСІТС.

Як визначено в абзаці четвертому пункту 2 розділу ІІ названої Інструкції, у разі неможливості з об`єктивних причин (кінець робочого дня, тощо) здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду, із зазначенням причин встановлення такого терміну.

Розпорядженням Керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 №1/19 визначено, що до 31.12.2023 реєстрація вхідної кореспонденції, у тому числі позовних заяв (справ), які не зареєстровані на кінець робочого дня, здійснюється наступного робочого дня в порядку її надходження із зазначенням на відповідному вхідному документі фактичної дати надходження документа до суду.

Зважаючи на те, що позовна заява громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 надійшла до суду 06.04.2023 о 16:54:33, про що свідчать дані КП "ДСС", та не була зареєстрована станом на кінець робочого дня (до 17:00), її реєстрація здійснена наступного робочого дня - 07.04.2023 о 08:49:45.

Автоматизований розподіл судової справи між суддями проведений 07.04.2023 з дотриманням вимог статей 18, 31 КАС України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, про що свідчить протокол про автоматизований розподіл судової справи між суддями, витяг з якого долучений до матеріалів справи.

Стосовно доводів позивача про те, що ухвалою суду від 07.04.2023 відмовлено у задоволенні його заяви про забезпечення позову з мотивів відсутності ознак очевидної протиправності спірного рішення, тоді як висновок від 16.04.2023 підтверджував ознаки очевидності протиправності спірного рішення, суд зауважує таке.

Частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, незгода позивача з процесуальним рішенням судді Кукоби О.О., зокрема, з ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року у справі №440/4122/23, не може бути підставою для відводу судді.

Щодо тверджень позивача про незалучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , то суд звертає увагу на те, що із змісту ухвали суду від 12.04.2023 про відкриття провадження у цій справі слідує, що вказана громадянка зазначена судом в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Таким чином, наведені позивачем у заяві про відвід обставини не відносяться до визначених статтями 36, 37 КАС України підстав для відводу (самовідводу) судді та не свідчать про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Кукоби О.О.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Кукоби Олександра Олександровича у справі №440/4122/23 є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Частиною 12 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про відвід судді Кукоби Олександра Олександровича у справі №440/4122/23 за позовом громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.В. Довгопол