Справа № 120/1402/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 квітня 2023 р. Справа № 120/1402/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу від 30.01.2023 за №7 о/с,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 30.01.2023 за №7 о/с.

Підставою звернення до суду з даним позовом є переконання позивача про протиправність прийнятого відповідачем - суб`єктом владних повноважень наказу від 30.01.2023 за № 7 о/с, яким призначено:

по 3-му стрілецькому батальйоні (з охорони та оборони об`єкту державного значення 101):

сержанта ОСОБА_1 (Г-053251) - стрільцем-санітаром 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти, звільнивши її з посади санітарного інструктора 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних). Призначається на нижчу посаду з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей.

Позивач вказує, що на її утриманні перебувають неповнолітній син, а також пристарілі та хворі батьки. В зв`язку з цим, на її переконання, прийняття оскаржуваного наказу без її згоди на переміщення є протиправним, порушує її права та інтереси.

Ухвалою від 17.02.2023 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою від 21.02.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначила, що 18.01.2023 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України встановленим порядком надійшов рапорт командира 3 стрілецької роти стрілецького батальйону капітана ОСОБА_2 щодо переміщення на нижчу посаду санітарного інструктора 3 стрілецької роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) сержанта ОСОБА_1 у зв`язку з урахуванням професійних, ділових, моральних якостей.

З метою з`ясування причин та обставин, що сприяли надходженню даного рапорту 18.01.2023 командиром частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 була проведена бесіда з сержантом ОСОБА_1 в присутності заступника командира військової частини по роботі з особовим складом підполковника ОСОБА_4 , командира стрілецького батальйону підполковника ОСОБА_5 , капітана ОСОБА_2 , майора м/с ОСОБА_6 , майора юстиції ОСОБА_7 . Однак сержант ОСОБА_1 зміст бесіди не зрозуміла, отримати рюкзак санітарного інструктора відмовилася.

Крім того, 19.01.2023 на засіданні атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 було розглянуто питання щодо переміщення сержанта ОСОБА_1 на нижчу посаду з урахуванням професійних, ділових та моральних якостей. Комісією було враховано низьку виконавчу дисципліну позивача, відмову останньої від прийняття матеріальних цінностей згідно займаної посади. Відповідно до висновку атестаційної комісії, оформленому протоколом від 19.01.2023 №1, згідно переданих на розгляд документів сержанта ОСОБА_1 доцільно перемістити на нижчу посаду з меншим обсягом робіт та яка не передбачає прийняття матеріальних цінностей з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей.

Представник відповідача повідомила, що висновок атестаційної комісії було доведено до відома позивача 19.01.2023 на засіданні відповідної комісії.

Також, стороною відповідача повідомлено, що 30.01.2023 командир 3 стрілецької роти стрілецького батальйону капітан ОСОБА_2 особисто довів до сержанта ОСОБА_1 наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 №7 по о/с щодо переміщення позивача на нижчу посаду.

Враховуючи вищевказане, на переконання представника відповідача питання переміщення позивача на нижчу посаду було розглянуто із дотриманням вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (далі Положення №1153), Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), а відтак наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 №7 по о/с є законним, виданим відповідною особою в належному порядку та в межах повноважень і за змістом не суперечить чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

При цьому, представник відповідача повідомила, що 02.02.2023 комісією військової частини НОМЕР_1 в присутності заступника командира 1 стрілецької роти по роботі з особовим складом НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єкту державного значення №101) капітана ОСОБА_8 сержанту ОСОБА_1 було повторно доведено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 №7 по о/с про переміщення на посаду стрільця - санітара 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єкту державного значення №101) військової частини НОМЕР_1 , однак остання відмовилася ознайомлюватися з даним наказом та ставити свій підпис про ознайомлення, про що складений акт від 02.02.2023.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Сержант ОСОБА_1 , на час виникнення спірних правовідносин, проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді санітарного інструктора 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних), що підтверджується Контрактом від 16.04.2019 та витягом з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 15.04.2022 за №97.

18.01.2023 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов рапорт безпосереднього керівника позивача командира 3 стрілецької роти стрілецького батальйону капітана ОСОБА_2 щодо переміщення на нижчу посаду санітарного інструктора 3 стрілецької роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) сержанта ОСОБА_1 у зв`язку з урахуванням професійних, ділових, моральних якостей.

Як повідомила у відзиві на позовну заяву представник відповідача, з метою з`ясування причин та обставин, що сприяли надходженню даного рапорту, 18.01.2023 командиром частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 була проведена бесіда з сержантом ОСОБА_1 в присутності заступника командира військової частини по роботі з особовим складом підполковника ОСОБА_4 , командира стрілецького батальйону підполковника ОСОБА_5 , капітана ОСОБА_2 , майора м/с ОСОБА_6 , майора юстиції ОСОБА_7 . Однак сержант ОСОБА_1 зміст бесіди не зрозуміла, отримати рюкзак санітарного інструктора відмовилася. Факт проведення керівництвом Військової частини НОМЕР_1 НГ України бесіди підтверджується відомостями, що містяться в Службовій картці ОСОБА_1 за 2019-2022 роки.

Крім того, судом встановлено, що 19.01.2023 на засіданні атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 було розглянуто питання щодо переміщення сержанта ОСОБА_1 на нижчу посаду з урахуванням професійних, ділових та моральних якостей. Комісією було враховано низьку виконавчу дисципліну позивача (мала ряд дисциплінарних стягнень), відмову останньої від прийняття матеріальних цінностей згідно займаної посади. Відповідно до висновку атестаційної комісії, оформленому протоколом від 19.01.2023 №1, згідно переданих на розгляд документів сержанта ОСОБА_1 доцільно перемістити на нижчу посаду з меншим обсягом робіт та яка не передбачає прийняття матеріальних цінностей з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей.

Враховуючи сформований атестаційною комісією Військової частини НОМЕР_1 висновок, клопотання командира підрозділу, попередню поведінку, службову картку та службову характеристику, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 30.01.2023 №7 по о/с, яким призначено:

по 3-му стрілецькому батальйоні (з охорони та оборони об`єкту державного значення 101):

сержанта ОСОБА_1 (Г-053251) - стрільцем-санітаром 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти, звільнивши її з посади санітарного інструктора 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних). Призначається на нижчу посаду з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернулася до суду з позовом про скасування даного наказу.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною 2 статті 1 Закону № 2232-XII визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч.3 ст.1 Закону № 2232-XII).

Відповідно до ч.12 ст.1 Закону № 2232-XII жінки, які перебувають на військовому обліку, можуть бути призвані на військову службу чи залучені для виконання робіт із забезпечення оборони держави у воєнний час. У мирний час жінки можуть бути прийняті на військову службу та службу у військовому резерві тільки в добровільному порядку (за контрактом).

Жінки виконують військовий обов`язок на рівних засадах із чоловіками (за винятком випадків, передбачених законодавством з питань охорони материнства та дитинства, а також заборони дискримінації за ознакою статі), що включає прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, проходження служби у військовому резерві, виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку.

Згідно ч.1 ст.2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За приписами ч.2 ст.2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України регулюється Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до пп.3 п.82 Положення військовослужбовці призначаються на нижчі посади:

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;

за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;

у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;

за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.

Військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України (п. 83 Положення).

При цьому, п. 96 Положення визначено обставини, за наявності яких переміщення без згоди військовослужбовця на нижчу посаду не допускається. До таких обставин (мотивів) віднесено обставини (мотиви) пов`язані із вагітністю, наявністю у них дітей віком до трьох років (до шести років - за медичними показниками), або у зв`язку з тим, що вони є одинокими матерями (батьками) та мають дітей віком до чотирнадцяти років чи дітей-інвалідів.

В даному випадку, згідно доданого до матеріалів справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 (позивач за даним позовом) та ОСОБА_9 є батьками малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на час виникнення спірних правовідносин виповнилось повних 11 років.

При цьому, документального підтвердження наявності в позивача статусу одинокої матері матеріали справи не містять, про наявність таких суду не повідомлено.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що беручи до уваги вік малолітнього сина позивача та відсутність в неї статусу одинокої матері, вимоги п. 96 Положення щодо необхідності отримання згоди військовослужбовця на переміщення на нижчу посаду не підлягають застосуванню.

Поряд із цим, суд враховує, що наведені в позовній заяві підстави, за яких військовослужбовець не може бути переміщений без його згоди, поширюються на правовідносини, що виникли внаслідок переміщення військовослужбовця на нове місце військової служби, тобто у випадку, коли змінюється територіальне місце проходження військової служби.

Водночас, в даному випадку, позивача, з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування, було переміщено на нижчу посаду в межах Військової частини НОМЕР_1 НГ України, тобто територіально, місце проходження військовослужбовцем військової служби не зазнало змін, а тому й обмеження визначені п.112 Положення не підлягають застосуванню.

Також, суд критично оцінює посилання позивача, як на підставу, що унеможливлює її переміщення на нижчу посаду без її згоди те, що її батькам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановлено першу та другу групи інвалідності відповідно, адже, як вже зазначалось вище, в даному випадку переміщення позивача на нижчу посаду мало місце в межах військової частини НОМЕР_1 без зміни місця несення служби, а тому приписи п. 112 Положення не поширюються на дані правовідносини, а п. 96 Положення не передбачає необхідність отримання згоди військовослужбовця, за наявності на утриманні останнього батьків з інвалідністю.

Щодо посилань сторони позивача на те, що оскаржуваний наказ не містить посилань на вимоги Положення, то суд такі доводи оціню критично з огляду на наступне.

Так, в оскаржуваному наказі чітко визначено підставу переміщення позивача на нижчу посаду, а саме: "Призначається на нижчу посаду з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей.". Наведене в оскаржуваному наказі формулювання підстав переміщення позивача на нижчу посаду відповідає абзацу четвертому підпункту 3 пункту 82 Положення.

Крім того, наведений позивачем в позовній заяві недолік в оформленні спірного наказу, з урахуванням дотримання процедури його прийняття та відповідності підстав для його прийняття вимогам Положення, не можуть слугувати самостійною підставою для його скасування.

Що ж до доводів сторони позивача про не ознайомлення її під підпис з оскаржуваним наказом, то такі суд також оцінює критично, адже, як вбачається наявного в матеріалах справи Акту від 02.02.2023, сержант ОСОБА_1 відмовилась від ознайомлення під підпис з вказаним наказом. Крім того, не ознайомлення позивача під підпис з оскаржуваним наказом не впливає на правомірність прийняття останнього.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 30.01.2023 №7 по о/с, яким призначено:

по 3-му стрілецькому батальйоні (з охорони та оборони об`єкту державного значення 101):

сержанта ОСОБА_1 (Г-053251) - стрільцем-санітаром 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти, звільнивши її з посади санітарного інструктора 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних), прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна