Справа № 420/15831/22
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 року у справі №420/15831/22 - скасовано, справу №420/15831/22 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 року прийнято позовну заяву до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/15831/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 13 квітня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху, відповідно до приписів ч. 13 ст. 171 КАС України, та повідомлено позивача про необхідність протягом п`яти днів з дня отримання копії Ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути, визначені даним судовим рішенням недоліки, шляхом надання відповідної заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, з відповідними належними, достатніми, допустимими доказами на підтвердження поважності причин його пропуску, та роз`яснено, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде залишено без розгляду відповідно до положень ч.15 ст.171 КАС України.

24.04.2023 р. до Одеського окружного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 , надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду, з урахуванням котрої, наголошено, що позивач є поліцейським, працівником ГУНП в Одеській області, та з 24.02.2022 року несе службу у підвищеному режимі, задіяний до несення служби на різних блокпостах в Одеській області, а також те, що йому потрібен був час щоб знайти собі адвоката, який буде готувати процесуальні документи по справі. Крім того, позивач зазначив, що йому необхідно було отримати докази по справі, оскаржуваний наказ, накази ГУНП в Одеській області та його структурних підрозділів, відповідно до яких старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Березівського РВП ГУНМ в Одеській області Франчука С. Г. було задіяно на блокпостах у період з 14.03.2022 до 14.09.2022, оскільки зазначені накази відсутні у ВП №1 Березівського РВП ГУНМ в Одеській області. Також, позивач наголосив на ускладнення звернення до суду в термін до 18.10.2022 р., у зв`язку з запровадженням режиму воєнного стану, та відключенням енергопостачання.

Між тим, судом відхиляються, та не приймаються до уваги вказане обґрунтування поважності причин пропуску звернення до суду з даним позовом, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, положеннями КАС України передбачено можливість встановлення чинним процесуальним законодавством та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним місячним строком, визначеним у частині 5 статті 122 цього Кодексу.

Так, суд акцентує, що 15.03.2022 р. Верховною Радою України прийнято Закон України Про внесення змін до законів України Про Національну поліцію та Про Дисциплінарний статут Національної поліції України з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі, під час дії воєнного стану.

З урахуванням вказаного нормативно-правового Акта, Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", доповнено розділом V Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Порядок оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану, визначено статтею 31 Закону України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України, відповідно до якої поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Отже, з урахуванням наведеного, до спірних правовідносин слід застосовувати, передбачений статтею 31 Закону України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України, 15-ти денний строк звернення до суду, який обчислюються з дня ознайомлення працівника поліції з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що дана позиція узгоджується з висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №120/7567/22.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, та зазначено позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, оскаржуваний Наказ ГУНП в Одеській області №1782 від 03.10.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб окремих територіальних підрозділів ГУНП в Одеській області» про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани був доведений до відома старшому інспектору сектору реагування патрульної поліції і відділення поліції №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, капітану поліції ОСОБА_1 - 04.10.2022 р.

Втім, дану позовну заяву надіслано через орган поштового звязку на адресу Одеського окружного адміністративного суду позивачем лише 02.11.2022 р., тобто поза межами визначеного законодавчими приписами спеціального строку, що відповідно свідчить про порушення ОСОБА_1 15-денного строку звернення до адміністративного суду з даною позовною завяою.

Так, частиною 1 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

При цьому, суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд враховує практику Європейського суду з прав людини у справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії, відповідно до яких право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії від 25.01.2000року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Також, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, захист порушених прав, свобод або охоронюваних законом інтересів шляхом звернення до суду може бути реалізовано особою лише в межах установлених приписами чинного законодавства строків.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах законодавчо встановлених строків, а отже не реалізація такого права, є наслідком його власної поведінки.

Так, судом встановлено, що серед основних доводів щодо поважності причин пропуску строку на подання позову позивачем ОСОБА_1 , вказано на запровадження воєнного стану, а також те, що він є поліцейським, працівником ГУНП в Одеській області, та з 24.02.2022 року несе службу у підвищеному режимі, задіяний до несення служби на різних блокпостах в Одеській області, у зв`язку з чим на особисті справи не залишалося часу, відомі адвокати виїхали з м. Одеси, та йому потрібен був час щоб знайти собі адвоката, який буде готувати процесуальні документи по справі. Крім того, позивач зазначив, що йому необхідно було отримати докази по справі оскаржуваний наказ, накази ГУНП в Одеській області та його структурних підрозділів, відповідно до яких старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Березівського РВП ГУНМ в Одеській області ОСОБА_1 було задіяно на блокпостах у період з 14.03.2022 до 14.09.2022, оскільки зазначені накази відсутні у ВП №1 Березівського РВП ГУНМ в Одеській області.

При цьому, суд зауважує, що об`єктивно поважних причин, підстав, не переборних обставин, котрі дійсно унеможливлювали своєчасне звернення за судовим захистом, на думку суду, позивачем не наведено.

Відносно доводів позивача, викладених у заяві про поновлення строку на подання позову, щодо того, що: -«звернення до суду з позовом, після його підготування (відправлення засобами поштового зв`язку), дуже ускладнилося, у зв`язку з збільшенням повітряних тривог внаслідок ракетних обстрілів РФ, у зв`язку з чим, пошта протягом дня тривалий час була закрита, а також в Одеській області склалася вкрай тяжка ситуація щодо електропостачання…», то суд наголошує, що загальновідомим є факт щодо наявності тяжкої ситуації з енергопостачанням, зокрема, у Одеському регіоні, починаючи з листопада 2022 року, тоді як з даною позовною заявою позивач мав звернутися до суду, у строк до 18 жовтня 2022 року.

Будь яких інших переконливих доводів, обставин, які б вказували, що обмеження, впроваджені, у зв`язку з воєнним станом, позбавили права позивача на своєчасне звернення до суду із даною позовною заявою у визначений законом строк, позивачем не окреслено.

Між тим, варто зазначити, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Окрім того, Верховний Суд в Ухвалі від 01 серпня 2022 року по справі № 802/118/17-а, наголосив, що посилання лише на введення воєнного стану на території України, не може вважатися поважною причиною для поновлення строку, без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів на підтвердження того, як саме введення воєнного стану вплинуло, та обумовило його пропуск.

Також, у справах № 544/600/21 від 20.01.2023 року, № 160/26479/21 від 14.09.2022 року, № 140/13772/21 від 22.09.2022, Верховний Суд неодноразово акцентував, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Особи, що звертаються до суду повинні діяти в якнайбільш послідовніший спосіб при реалізації своїх прав на звернення до суду, уникати створення для себе обставин, що унеможливлюють таке звернення.

Натомість, суд зазначає, що наведені позивачем обставини носять суто суб`єктивний характер, та не можуть визнаватись судом поважними для умов поновлення строку на звернення до суду.

Таким чином, зважаючи на вище окреслене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем доводи, аргументи носять суто суб`єктивний характер, та не можуть вважатися такими, що безумовно підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, адже позивачем - ОСОБА_1 , не надано жодного належного, достатнього, юридично спроможного доказу на підтвердження наявності дійсно істотних перешкод, та об`єктивно не переборних обставин, котрі унеможливили своєчасне звернення за судовим захистом.

Відповідно до ч. 15 ст.171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та зважаючи, що позивачем не усунуто недоліки адміністративного позову у повному обсязі, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до приписів ч.15 ст.171 КАС України, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Керуючись статтями 10, 122, 123, 171, 229, 240, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без розгляду