Справа № 520/7673/22
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

18 квітня 2023 р. справа №520/7673/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Л.Мар`єнко,

при секретарі судового засідання - В.Мадіни,

за участю:

представника позивача - М.Маркосян,

представника відповідача - О.Агрунової,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком Трейдінг" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноком Трейдінг", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000167/2 від 04.02.2022 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2022/000106 від 04.02.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підтвердження заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом (за ціною договору), подало всі належні документи на вимогу митниці. Проте, відповідачем безпідставно було відмовлено у прийнятті митної декларації та самостійно визначено митну вартість товару з посиланням на іншу митну декларацію, як на джерело інформації щодо ціни (подібних) аналогічних товарів.

Ухвалою суду від 23.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засіданні.

Представник відповідача О.Аргунова, надіслав до суду засобами ЄСІТС "Електронний суд" відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги в частині скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2022/000106 від 04.02.2022 є неналежним способом захисту прав позивача, а оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000167/2 від 04.02.2022 є правомірним, та прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки, під час здійснення митного контролю ЕМД №UA807200/2022/001614, спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема, за кодом 105-2 (контроль правильності визначення митної вартості). Крім того, документи позивача не містили всіх відомостей на підтвердження числових показників митної вартості товарів, і у відповідача були достатні підстави вважати, що ТОВ "Техноком Трейдінг" заявлені неповні або недостовірні відомості про митну вартість товару та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

У відповідь на відзив та додаткових письмових поясненнях представник позивача вказав, що не погоджується з доводами представника відповідача, вважає їх надуманими та не підтвердженими документально.

У письмових запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача наполягав порушення декларантом правил заповнення митної декларації в частині ненадання контролюючому органу перекладу експортної митної декларації з верифікацією та банківських платіжних документів тощо до договору транспортного експедирування, що впливає на визначення митної вартості товару.

Ухвалою суду від 25.11.2022 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.12.2022 призначено розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника відповідача за допомогою системи Easycon.

Протокольною ухвалою суду від 04.04.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача М.Маркосян, у судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви, відповіді на відзив та додаткових пояснень, просила суд прийняти рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача О.Агрунова, у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, письмових запереченнях на відзив та додаткових письмових поясненнях, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноком трейдінг" (ідентифікаційний код 42212504), зареєстроване 06.08.2018 як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності заявника є - Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуваннями (за кодом КВЕД 46.61).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноком трейдінг" здійснює діяльність щодо придбання та реалізації запасних частин до сільськогосподарської техніки та тракторів та співпрацює на постійній основі з одним із найбільших виробників тракторів Приватним акціонерним товариством "Харківський тракторний завод".

Судом встановлено, що 16.07.2021 року між ТОВ "Техноком трейдінг" та компанією Qingao Best Honest Machinery Co., Ltd (Китай) було укладено Контракт №16/07 (далі по тексту - Контракт).

Згідно з умовами зазначеного контракту компанією Qingao Best Honest Machinery (продавець) взяв на себе зобов`язання продати ТОВ "Техноком трейдінг" (Покупцю), товар а Покупець прийняти та оплатити товар, Країна походження Товару - КНР.

Згідно з пунктом 1.2. Контракту - виробник товару: Qingdao Best Honest Machinery Co., Ltd. Згідно з пунктом 1.3. Контракту відправником вантажу Товару, що постачається за цим Контрактом, є: Qingdao Best Honest Machinery Co., Ltd. Згідно з пунктом 1.4. Контракту внтажоодержувачем Товару, що поставляється за цим Контрактом, є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноком трейдінг" (Московський пр. 275, Харків, Україна, 61007).

15 вересня 2021 між сторонами Контракту також була погоджена та укладена Специфікація №2 до Контракту № 16/07, згідно з умовами якої сторони погодили умови поставки 80 корпусів коробок перемен. передач та 80 корпусів роздавальних коробок для тракторів (номенклатурні номери 151.37.101-2-05 та 151.37.301-5-01). Загальна вартість товару по специфікації №2 від 15.09.2021 становила 48000 доларів США.

Умови поставки FOB порт Qingdao, умови оплати попередня оплата, умови поставки - 60 днів з моменту отримання платежу.

На виконання умов контракту позивачем на користь компанії Qingao Best Honest Machinery було сплачено повну вартість замовленого товару 48000 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №36 від 7 жовтня 2021.

Товар був поставлений Продавцем у відповідності до умов Контракту та надійшов до порту Одесса.

03.02.2022 позивач під час здійснення імпорту до України товару у межах укладеного з резидентом Китаю Qingdao Best Honest Machinery Co., LTD зовнішньоекономічного контракту №16/07 від 16.07.2021 склав і подав до Митниці вантажну митну декларацію №807200/2022/001614.

В цій декларації позивач в особі декларанта визначив митну вартість товару (частини коробок передач, зі чавуну, механічно оброблені, призначені для сільськогосподарських тракторів: корпус коробки перемикання передач - 80 шт., корпус роздаточної коробки 80 шт. (номенклатурні номери 151.37.101-2-05 та 151.37.301-5-01), виробник - Qingdao Best Honest Machinery Co., LTD, торговельна марка нема даних, країна виробництва нема даних) першим методом (за ціною договору) на рівні 1579644,80грн, яка складалась із договірної вартості товару - 48000,00 доларів США (розрахованої за курсом 28,39 грн. за 1 дол. США) та вартості морського перевезення до кордону України 217040,00 грн. Сума митних платежів в декларації розрахована за ставкою 5% - 78404,32 грн, за ставкою 20% - 329298,14 грн. До декларації були додані: пакувальний лист б/н від 15.09.2021; рахунок-фактуру (інвойс) №210915 від 15.09.2021; коносамент XMNIFG2110025 від 20.10.2021; автотранспортну накладну №5558 від 21.12.2021; платіжний документ №36 від 07.10.2021;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №201 від 14.12.2021; документ, що підтверджує вартість перевезення вантажу №14/12-1 від 14.12.2021; специфікація №2; контракт №16/07 від 16.07.2021; копія митної декларації відправлення 00939968 від 14.10.2021.

Під час вивчення цих документів Митницею було виявлено, що за іншою митною декларацією рівень митної вартості на подібний (аналогічний) товар становить 6,16 дол. США за 1 кг (митна декларація №UA902070/2022/700094) на відміну від обчисленого заявником у ВМД №UA807200/2022/001614, у зв`язку з чим контролюючим органом проведено процедуру консультацій з приводу рівня митної вартості товару шляхом направлення товариству в особі декларанта електронного запиту на підтвердження показника власно обчисленої митної вартості.

Позивач надав відповідачу (лист від 04.02.2022 №ТТ-1030-034) лист-підтвердження відповідності експортних митних декларацій та інших документів на товари, які імпортуються з КНР №10 від 28.01.2022, в додатках якого містилась копія вантажної митної декларації від 14.11.2021 №00939968, оформленої Генеральною Митною Адміністрацією Китайської Народної Республіки й залученої до Сертифікату від 25.11.2021 №213700В0/014679, виданого ССРІТ/ССОІС, та її засвідчений переклад українською мовою (а.с.58-60, 73-75).

Учасниками справи ці обставини визнані у порядку ч.1 ст.78 КАС України.

Як з`ясовано судом, причиною для початку процедури консультацій слугувало судження Митниці про автоматичне спрацювання згенерованих АСАУР ризиків можливого заниження митної вартості.

04.02.2022 Харківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UА807000/2021/000167/2, яким унаслідок застосування резервного - другорядного методу визначення митної вартості товарів було визначено митну вартість товару на рівні - 6,16 дол. США за 1 кг, за курсом 28,3876 грн за 1 долар США без врахування вартості морського перевезення до кордону України, а сума донарахованих митних платежів становила 77641,54 грн (5%) та 326094,97 грн (20%).

Юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення відповідач положення ст.ст.54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

На виконання спірного рішення про коригування митної вартості відповідачем прийнято рішення у формі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2022/000106 від 04.02.2022.

Позивач виконав вимоги Харківської митниці, і з метою уникнення простою оформив ввезення товару за визначеним відповідачем показником митної вартості товару за митною декларацією №UА807200/2021/001727 від 07.02.2022.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст та обсяг повноважень митниць на перевірку правильності визначення платниками податків митної вартості товару в операціях з імпорту до України, а також приводи, способи та порядок/механізм реалізації таких повноважень унормовані приписами Митного кодексу України.

Так, згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.53 названого кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 1 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

В силу ч.3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання митним органом письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Окрім того, у силу ч.4 ст.53 названого кодексу обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Таким чином, у порядку ч.1 ст.54 Митного кодексу України владним суб`єктом здійснюється контроль за правильністю самостійно обчисленого платником податків показника митної вартості товару, зокрема, у спосіб згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України та згідно з ч.4 ст.53 Митного кодексу України.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що відповідно до ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5 ст. 57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7 ст. 57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в ст.58 Митного кодексу України, згідно з ч.4 якої митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, у силу п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги приписи ч.3 ст.54 Митного кодексу України, де указано, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.55 цього ж кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З положень наведених норм права випливає, що у порядку ч.1 ст.55 Митного кодексу України владний орган - Митниця - приймає власне рішення про визначення митної вартості товару і у силу ч.2 ст.2 КАС України дане рішення повинно бути обґрунтовано належними юридичними і фактичними мотивами, до яких не належить неправильність первісного визначення митної вартості товару платником, адже ця подія є виключно приводом для ініціювання/початку процедури перевірки правильності обчислення платником митної вартості товару - предмету імпорту, а не єдиною і достатньою підставою для прийняття остаточного управлінського рішення з приводу визначення показника митної вартості товару - предмету імпорту.

За правилами ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).

Звідси слідує, що у процедурі контролю за дотриманням імпортером податкової дисципліни у митній справі Митницею виконуються два самостійних елементи/етапи адміністрування (тобто вчиняються два окремих та самостійних, хоча і пов`язаних між собою черговістю вчинення, управлінських волевиявлення), а саме: 1) волевиявлення з приводу контролю за обчисленою приватною особою митною вартістю імпортованого товару (ст.ст.53 і 54 Митного кодексу України); 2) волевиявлення з приводу визначення показника митної вартості товару - предмету імпорту у спосіб прийняття власного рішення з приводу обчислення митної вартості імпортованого товару (ст.55 Митного кодексу України).

Тому, відсутність підстав для визнання правильним арифметичного показника митної вартості товару, самостійно розрахованої платником чи декларантом, не призводить із абсолютною неминучістю до виникнення безумовної і достатньої підстави для самостійного визначення Митницею такої митної вартості без урахування усіх юридично значимих факторів відносно умов поставки товару, а виключно на підставі числових значень показників митної вартості інших митних декларацій.

Між тим, до таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, указано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).

Суд відзначає, що ані текст рішення Митниці про коригування митної вартості товару, ані текст заперечень проти позову не містять відомостей про схожість умов поставки товарів за поданою заявником через декларанта митною декларацією - товару за митною декларацією №UA902070/2022/70042 від 13.02.2022.

Проте, відсутність доведеного факту подібності товару та подібності умов імпорту не дозволяє використовувати рівні/однакові показники митної вартості товару до цілком окремих та самостійних господарських операцій.

Наведене підтверджується змістом Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195; далі за текстом Правила №598), оскільки у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскарженого рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, про обсяги партій, про умови поставок, про зміст письмово відображених комерційних домовленостей між резидентом України та іноземним постачальником, про невідповідність цінових показників товару предмету - імпорту відомостям прайс-листів чи будь-яких аналогічних документів виробника товару тощо.

Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни товару у межах інших поставок за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд у даному конкретному випадку вважає необґрунтованим, так як самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для формування вичерпного управлінського судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів, однаковість параметрів поставок.

Потрібні для такого висновку характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, Митницею такого порівняння зроблено не було.

До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.

Між тим, у силу правового висновку Верховного Суду від 17.01.2022 у справі №520/2000/19: 1) обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті; 2) декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України; 3) контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару; 4) сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено; 5) повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 Митного кодексу України документів; 6) ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації (постанова Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, постанова Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №140/1713/19); 7) у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу - рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, за резервним методом (постанова Верховного Суду у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-a).

Поряд з тим, відповідно до правового висновку Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020: 1) недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів, що узгоджується із висновками постанови Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 та від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020; 2) резервний метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях і це обґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості; 3) до кола юридично значимих факторів належать як обчислення митної вартості окремої одиниці товару, так і обчислення митної вартості одного кілограма товару; 4) наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватись як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товару, та не є самостійною підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних у наданих декларантом документах, можна достовірно визначити митну вартість товару.

Стосовно доводів представника відповідача як на конкретну обставину коригування митної вартості товарів на те, що зазначені позивачем при митному оформленні документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме; не надання перекладу та не верифікації експортної митної декларації №00939968 від 14.10.2021 відповідно до ст. 254 МКУ та вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-ЕП; розбіжності в декларації країни відправлення (номер коносаменту №213723054, відмінний від коносаменту №XMNIFG2110025 від 20.10.2021, який був поданий декларантом при митному оформленні) та не відповідність коду товару в декларації країни відправлення заявленому у ЕМД, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 254 Митного кодексу України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

В ході судового розгляду справи встановлено, що митний орган не вимагав проведення спеціального перекладу експортної митної декларації №00939968 від 14.10.2021, при цьому, як зазначає представник позивача, відповідачу ще при первісному декларуванні надавалась верифікована та перекладена на українську експортна митна декларація №00939968 від 14.10.2021.

Крім того, згідно з переліком поданих документів, який зазначений у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2022/000106 від 04.02.2022 міститься документ "інші некласифіковані документи №10 від 28.01.2022". Цим документом є лист-підтвердження, виданий Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати у відповідності із Положенням про порядок підтвердження відповідності (верифікації) експортних митних декларацій та інших документів на товари, що імпортуються з Китайської Народної Республіки в Україну, яке затверджено Постановою Правління Українського національного комітету Міжнародної Торгової Палати від 17 грудня 2010 року та було розроблене відповідно до доручення Кабінету Міністрів України № 41766/3/1-10 від 21.07.2010, листа Державної митної служби України від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627-ЕП, Угоди №32 про інформаційне забезпечення між Державною митною службою України (далі ДМСУ) та Українським національним комітетом Міжнародної Торгової Палати (далі УНК МТП) від 10.08.2009.

Згідно з листом-підтвердженням №10 від 28.01.2022 був наданий переклад та відповідність експортної митної декларації №00939968 від 14.10.2021 та інших документів за цією поставкою. Про надання цього листа-підтвердження також було зазначено у листі ТОВ "Техноком трейдінг" до Харківської митниці від 04.02.2022 № ТТ-1030-034 (а.с.58-75). Подання перекладу та верифікації згідно з листом-підтвердженням №10 відповідає вимогам Державної митної служби, викладеним у листі від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627-ЕП.

Стосовно того, що в декларації країни відправлення зазначений номер коносаменту

№213723054, відмінний від коносаменту №XMNIFG2110025 від 20.10.2021, який був поданий декларантом при митному оформленні зазначаємо, що номер коносаменту, який поданий до митного оформлення відповідає коносаменту за яким товар був поставлений до кордонів України морським транспортом, щодо номеру №213723054 це номер накладної, яким товар був транспортований до місця митного оформлення у Китаї, з письмових пояснень представника позивача встановлено, що останній не має жодного відношення до перетину кордону України. Дата цієї транспортної накладної 14.10.2021, в той час як дата коносаменту 20.10.2021.

Посилання відповідача на те, що код товару в декларації країни відправлення не відповідає заявленому у ЕМД не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду адміністративної справи, оскільки код УКТ ЗЕД застосовується на митній території України, а не на території Китайської Народної Республіки.

Законом України "Про Митний тариф України" від 04.06.2020 №674-ІХ (який діяв на момент реєстрації ЕМД та винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості) затверджено Митний тариф України. Відповідно до зазначеного Закону товарною номенклатурою Митного тарифу України є УКТ ЗЕД. Класифікація товарів згідно з УКТ ЗЕД здійснюється із застосуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, які відповідають Основним правилам інтерпретації ГС.

Як зазначено в Законі "Про митний тариф України" УКТ ЗЕД розроблена на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації і Комбінованої номенклатури Європейського Союзу. УКТ ЗЕД збігається з Гармонізованої системи на рівні шести знаків, а з Комбінованої номенклатури ЄС на рівні восьми знаків товарного коду. В даному випадку коди товару в експортній митній декларації країни відправника №00939968 та в електронній митній декларації №UA807200/2022/001614 збігаються на рівні 6 знаків, що доводить їх спорідненість у Гармонізованій системі опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації.

Таким чином, посилання митного органу на відсутність перекладу, верифікації ВМД країни-відправника, а також на невідповідності при порівнянні митних декларацій експортної та імпортної не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару, адже у відповідності до статті 53 МКУ копія митної декларації країни відправлення не є документом, який обов`язково подається до митного оформлення, вона подається лише у випадку, коли документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари і лише за наявності у декларанта.

Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення: "Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару".

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що доводи відповідача стосовно митної декларації країни відправлення є безпідставними, а копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо посилань відповідача про не зазначенні у специфікації №2 до Контракту умови поставки FOB назви порта та/або населеного пункту, суд вказує, що порт поставки визначений в пункті 4.2 Контракту №16/07, який надавався митному органу при декларуванні, отже не потребував обов`язкового додаткового визначення ще і у специфікаціях.

Крім того, Харківська митниця у відзиві, як на підставу заниження митної вартості товару, посилається на те, що при декларуванні товару ТОВ "Техноком трейдінг" не надало договір на надання транспортно-експедиційних послуг.

Відповідач не заперечує, що позивачем при декларуванні товару на підтвердження витрат на транспортування товару подані коносамент №XMNIFG2110025 від 20.10.2021; автотранспортна накладна №5558 від 21.12.2021; рахунок-фактура №201 від 14.12.2021; довідка про транспортні витрати №14/12-1 від 14.12.2021, поряд з тим, відповідач стверджує, що надані документи є похідними від основного документу, на підставі якого позивачу надавалися послуги з перевезення Договору транспортного експедирування, який не був поданий до митного оформлення разом з ЕМД, однак був поданий до суду разом із позовною заявою.

Суд зазначає, що стаття 53 Митного кодексу України, серед документів, які підтверджують митну вартість товару не містить такого документу як договір транспортного експедирування.

Згідно пп.5 та 6 ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема де це стосується витрат на транспортування є: за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Правилами заповнення декларації митної вартості, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24,05.2012 №599, при заповненні гр.20 ДМВ зазначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення па митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

За висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Отже, Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів. У свою чергу, Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 встановлюється невичерпний перелік документів, якими може підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а також додатково встановлюється вимога щодо необхідності подання калькуляції транспортних витрат, яку необхідно надавати митному органу в разі перевезення товарів тільки у випадку використання власного транспортного засобу.

Відповідно до статті 9 Закону України №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до п.h ч.1 ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вбачається, що вантажна накладна містить такі дані як вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу.

З наведеного вбачається, що основним транспортним документом є міжнародна автомобільна накладна CMR, в якій вказується остаточна вага товару.

При проведенні декларування товару в митну декларацію позивачем включені суми

транспортних витрат в розмірі 217040,00 грн. Документом, який підтверджує наявність договору з транспортними організаціями є коносамент (В/L). В коносаменті №XMNIFG2110025 від 20.10.2021, який надавався відповідачу при первісному митному оформленні зазначена відповідальна логістична компанія ТОВ "МД-Транс".

Судом з матеріалів справи встановлено, що декларантом надано до митного органу лист компанії-перевізника, зі змісту якого вбачається, що страхування товару не проводилось, а транспортування вантажу відбувалось за маршрутом м.Циндао (Китай) порт Одеса, за вартістю 217040,00 грн, а також надавався рахунок від компанії ТОВ "МД-Транс". При цьому, договір з компанією ТОВ "МД-Транс" при декларуванні не надавався.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на висновок Верхового Суду щодо витрат на транспортування, що підтверджуються довідкою про вартість перевезення зроблений у постановах від 04.08.2021 по справі №520/4787/21 та від 04.08.2021 по справі №520/3241/19 оскільки, обставини транспортування товарів не є тотожними обставинам в даній справі.

Стосовно посилань відповідача про безпідставне не включення послуг експедитора та експедиційної винагороди до митної вартості, представник ТОВ "Техноком трейдінг" пояснив, що жодних додаткових витрат, окрім витрат на оплату морського перевезення у сумі 217040,00 грн позивачем понесено не було, а доказів протилежного представником відповідача суду не надано.

Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені у поданих позивачем документах недоліки при їх складанні та видачі не впливають на ціну товару.

Підсумовуючи вищевикладене, можливо зробити висновок про те, що декларант відповідно до частин 1, 2 статті 53 МК України надав до Харківської митниці документи, які підтверджували всі складові задекларованої митної вартості товарів, а тому у відповідача були відсутні підстави, передбачені частиною 6 статті 54, частиною 1 статті 55 МК України для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000167/2 від 04.02.2022, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2022/000106 від 04.02.2022.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Звежинський проти Польщі", заява №34049/96 відповідно до п.71 якого суд повторює, що позбавлення майна, у значенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності (цит. вище справа Брумареску). Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A. та інші проти Бельгії" від 20 листопада 1995, серія A, N332, с.23, п.38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар (рішення у справі "Спорронга і Льонрота". При цьому, п.73 суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно рішення у справі "TOB "Полімерконтейнер" проти України", заява №23620/05, відповідно до п.17 суд повторює, що будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, пп. 69-73, серія А №52).

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд доходить висновку, що при винесені оскаржуваного рішення відповідач не довів правомірності прийнятих ним рішень, у зв`язку чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 238, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком Трейдінг" (вул.Плиткова, буд.12, м.Харків, 61047, ) до Харківської митниці (вул.Короленка, буд.16 Б, м.Харків, 61003, ) про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000167/2 від 04.02.2022 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2022/000106 від 04.02.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул.Короленка, буд.16 Б, м.Харків, 61003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком Трейдінг" (вул.Плиткова, буд.12, м.Харків, 61047, ) судовий збір у розмірі 8538,00 грн (вісім тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2023 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО