Справа № 580/3368/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року справа № 580/3368/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної військової адміністрації, Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Головного сервісного центру МВС, третя особа на стороні відповідачів Головне управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Черкаської обласної військової адміністрації (18001, м. Черкаси, бульв.Шевченка, буд.185; ) (далі відповідач 1), Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (18029, м. Черкаси, вул. Лазаренка прикордонника, буд.1; ) (далі відповідач 2), Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) в особі ТСЦ 7141 (18023, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, буд.21; ) (далі відповідач 3) про:

- визнання протиправним і скасування рішення робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану про примусове відчуження майна (транспортного засобу) RENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2020 року випуску, на користь відповідача 2, прийняте на підставі листа Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 21.04.2022 №2406/65/03-2022, оформлене протоколом оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку з запровадження та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 21.04.2022 №82, погоджене з Черкаською обласною військовою адміністрацією 25.04.2022 за №5114/01/01-57;

- скасування Акту від 21.04.2022 №97/01/13-13-05 про примусове відчуження або вилучення майна складеного робочою групою - повністю;

- зобов`язання відповідача 3 скасувати обов`язковий тимчасовий державний облік у період дії правового режиму воєнного стану легкового автомобіля марки RENAULT SANDERO, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 05.02.2021 видане на ім`я власника позивача, проведений за заявою відповідача 2 від 05.05.2022 №530089489 та листа від 05.05.2022 №249/01-03 шляхом внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру транспортних засобів та відповідного журналу;

- зобов`язання відповідача 2 повернути власнику позивачу легковий автомобіль марки RENAULT SANDERO, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , та ключі від цього автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 05.02.2021, видане на ім`я власника - позивача.

Ухвалою від 08.08.2022 суд відкрив загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання, залучив Золотоніський РВП ГУНП в Черкаській області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Протокольною ухвалою від 04.10.2022 суд замінив відповідача 2 та третю особу, які, як встановлено, не мають статусу юридичних осіб, на органи, в складі яких вони діють: відповідача 2 на Головний сервісний центр МВС (; місцезнаходження: 04071, місто Київ, вул. Лук`янівська, будинок 62), третю особу на Головне управління Національної поліції в Черкаській області (; місцезнаходження: 18036, місто Черкаси, вул. Смілянська, будинок 57).

Ухвалою від 03.11.2022 суд закрив провадження у справі 580/3368/22 з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 10.01.2023 скасував ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року про закриття провадження у справі, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Гаращенка В.В. від 13.02.2023 справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представником позивача зазначено, що робочою групою з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану на оперативній нараді від 21.04.2022 при розгляді листа Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 21.04.2022 № 2406/65/03-2022 застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини позивача сформовано лише на одних даних сприйняття працівниками поліції, до вирішення справи про адміністративне правопорушення по суті судом, без урахування постанови Драбівського районного суду Черкаської області від 24.05.2022 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення № 692/380/22 (провадження № 3/692/310/22) за частиною 1 статті 130 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , яка набрала законної сили 06.06.2022, і є обов`язковою до виконання.

Із акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20.04.2022 вбачається, що 20.04.2022 о 22 год. 50 хв. в смт Драбів поліцейським ВПД № 1 Золотоніського РВП Богославець К.Б. відповідно до наказу Черкаської обласної військової адміністрації від 02.03.2022 № 2 проведено огляд транспортного засобу RENAULT SANDERO державний номерний знак НОМЕР_1 та прийнято рішення про тимчасове затримання зазначеного транспортного засобу: без присутності понятих у кількості двох осіб та особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення (підписи зазначених осіб в Акті відсутні); рішення про тимчасове затримання транспортного засобу шляхом блокування автомобіля або доставления транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейським не приймалося, внаслідок чого позивач був позбавлений права доступу до транспортного засобу (розташування місця його блокування або найменування, місцезнаходження та номер телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, номерний знак евакуатора; найменування, місцезнаходження та номер телефону підприємства, установи або організації, які прийняли транспортний засіб для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку; адреса місця зберігання транспортного засобу; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, а також підписи зазначених осіб в Акті відсутні); перелік візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується, Акт не містить; особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення примірник Акта не вручений (підпис зазначеної особи в Акті відсутній).

За твердженням представника позивача, 21.04.2022 у місті Черкаси проведена оперативна нарада робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану без участі ОСОБА_1 - власника майна (транспортного засобу) або його законного представника. Інформацію про сповіщення власника майна або його законного представника про дату та місце розгляду листа Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області на оперативній нараді та причини їх відсутності протокол не містить. Власнику майна або його законному представнику належним чином засвідчену копію протоколу робочої наради від 21.04.2022 № 82 до відома не направлено, рішення з цього питання робочою групою не прийнято.

Складений робочою групою акт не відповідає вимогам законодавства, оскільки до акта не долучений документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки.

Також в акті не зазначена вартість об`єкта оцінки за результатами оцінки; відсутні підписи власника майна (або його законного представника); не зазначено дату, з якої виникає право державної власності на майно; підписи уповноважених осіб (голови робочої групи та її членів) не скріплені печатками; примірник цього акта (із зазначенням серії і номера) та документ, що містить висновок про вартість майна, під розписку колишньому власнику майна (або його законному представникові) не вручено; примірник цього акта вручено лише органу, якому передано майно, що не передбачено встановленим зразком.

Представник позивача вважає неправомірним проведення оцінки вилученого транспортного засобу, оскільки вона проведена без фізичного огляду транспортного засобу та встановлення його технічних характеристик і не відповідає реальній ринковій вартості транспортного засобу.

Представник позивача зазначив, що з метою досудового врегулювання спору звертався до Черкаської обласної військової адміністрації, однак йому відмовлено в поверненні транспортного засобу, тому звернувся до суду за захистом порушених прав позивача.

На думку представника позивача, внаслідок незаконного вилучення транспортного засобу існують підстави для зобов`язання Головного сервісного центру МВС скасувати обов`язковий тимчасовий державний облік протиправно відчуженого транспортного засобу позивача та повернути позивачу протиправно відчужений автомобіль та ключі від цього автомобіля, а також видане на ім`я позивача свідоцтво про реєстрацію права власності на цей транспортний засіб.

Представник відповідача Черкаської обласної військової адміністрації, подав відзив проти позову, в якому вказав, що правовим наслідком реквізиції є перехід реквізованого майна у власність держави або його знищення. Реквізиція розглядається законодавцем як правомірна дія органів державної влади. Для правомірності проведення реквізиції мають бути наявними в сукупності чотири підстави: порядок та підстави проведення реквізиції мають встановлюватися законом; настання обставин, що мають надзвичайний характер; мета примусового відчуження - усунення тих наслідків, що виникли або можуть виникнути внаслідок надзвичайних обставин, або запобігання таким наслідкам; реквізиції має передувати повне відшкодування вартості майна, що примусово відчужується, за винятком її проведення в умовах воєнного та надзвичайного стану.

На виконання пункту 5 наказу начальника Черкаської ОВА від 02.03.2022 № 2 Золотоніським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області робочій групі направлено лист від 21.04.2022 №2406/65/03-2022 щодо виявлення факту керування ОСОБА_1 , у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом марки REHAULT SANDERO, д.н.з. НОМЕР_1 , для прийняття рішення щодо відчуження вказаного транспортного засобу для потреб держави.

Представник відповідача просив суд звернути увагу на те, що робочою групою, як спеціально уповноваженим колективним органом обласного військового командування, в межах визначених повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства прийнято рішення про відчуження транспортного засобу, спрямоване на забезпечення виконання завдань з оборони України, її територіальної цілісності та недоторканності, а також усунення наслідків або запобігання тим наслідкам, що виникли або можуть виникнути через воєнний стан.

Оскільки позивач чи його законний представник були відсутні під час складання акта від 21.04.2022 № 97/01/13-13-05, такий акт, відповідно до положень частини п`ятої статті 7 Закону № 4765-VI складено без їх участі та зазначено, що оцінку транспортного засобу буде проведено у встановлений законодавством термін.

Після отримання відповідного примірника акта та висновку експертного дослідження Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02.06.2022 № ЕД-19/124-22/4514-АВ, Черкаською ОВА, з метою забезпечення можливості ОСОБА_1 скористатися правом, передбаченим частиною п`ятою статті 7 Закону № 4765-VI, направлено на адресу останнього цінний лист з описом вкладення № 786.

На думку представника відповідача, акт про примусове відчуження або вилучення майна від 21.04.2022 №97/01/13-13-05 не є рішенням військового командування, не являється правовим актом індивідуальної дії та його скасування не призведе до відновлення порушеного права, оскільки означений документ складається з метою підтвердження події примусового відчуження або вилучення майна, за наслідками чого виникло право державної власності на майно, та є підставою для наступної повної компенсації за примусово відчужене майно.

Факт зупинки вилученого транспортного засобу, складання адміністративних матеріалів щодо вказаної особи за начебто перебування у стані алкогольного сп`яніння не стало безпосередньою підставою для вилучення транспортного засобу, проте було приводом для інформування органами правопорядку робочої групи та подальшого розгляду питання доцільності його вилучення для потреб оборони. Отже, рішення відповідного суду про наявність, чи відсутність у діях особи складу адміністративного порушення не може бути доводом на користь позивача в аспекті правових підстав вилучення належного йому майна.

Щодо наявності підстав для повернення майна представник відповідача зазначив, що його повернення можливе за умови: припинення надзвичайних обставин, тобто воєнного або надзвичайного стану; збереження майна; заявлення власником позовної вимоги про його повернення до органу, що проводив його реквізицію або якому передано відповідне майно; встановлення можливості повернення.

Представник відповідача вважає, що станом на час розгляду справи в суді відсутній спір, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

На підставі наведеного відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідач Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, подав відзив проти позову, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що у разі введення воєнного стану, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка. Примусове відчуження майна це позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Отже, при відчуженні майна немає обов`язку проводити попереднє повне відшкодування, на що звертає увагу позивач. За неможливості попереднього повного відшкодування таке майно відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості.

Обставина закриття провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не впливає на законність рішення про вилучення автомобіля, оскільки воно здійснено внаслідок реалізації права наданого військовому командуванню та військовим адміністраціям.

На підставі наведеного відповідач вважає, що Черкаською ОВА та робочою групою, в повній мірі виконано вимоги чинного під час дії правового режиму воєнного стану законодавства, рішення щодо примусового відчуження автомобіля RENAULT SANDERO, д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 р.в. прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач Головний сервісний центр МВС України, у відзиві на адміністративний позов проти задоволення позовних вимог заперечив, мотивуючи свою позицію тим, що відповідно до абз. 7-9 пункту 16 Порядку № 1388, транспортні засоби, які були примусово відчужені або вилучені, а також ті, які придбані на території України або ввезені на територію України на законних підставах у період дії правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, підлягають обов`язковому тимчасовому державному обліку за заявою власника шляхом внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру транспортних засобів та відповідного журналу.

До заяви власника додаються копія документа, що посвідчує його особу, а також копія акта про примусове відчуження або вилучення майна за зразком згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012р. № 998 «Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (Офіційний вісник України, 2012 р., № 83, ст. 3354) або копія документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.

Оригінал акта про примусове відчуження або вилучення майна чи документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, та документа, що посвідчує особу власника, перевіряються працівником сервісного центру МВС, а їх копії власноруч засвідчуються підписами адміністратора сервісного центру МВС і власником.

Відповідач стверджує, що спірний автомобіль поставлено на тимчасовий державний облік на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Черкаській області на підставі документів, визначених законодавством.

Вимога про скасування обов`язкового державного тимчасового обліку у період дії правового режиму воєнного стану до відповідача - ГСЦМВС є похідною, а отже між позивачем та ГСЦ МВС, у тому числі його структурними підрозділами не існує будь-яких правових відносин, тобто ГСЦ МВС не є особою яка порушує права, свободи або законні інтереси позивача.

Відповідач звернув увагу суду, що позивач не звертався ні до ТСЦ № 7141 РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області ні до ГСЦ МВС із заявою щодо скасування обов`язкового тимчасового державного обліку, тому ГСЦ МВС є неналежним відповідачем у справі.

Третя особа на стороні відповідачів Головне управління Національної поліції в Черкаській області, подало до суду письмові пояснення, а яких вказало, що оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT SANDERO д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками сп`яніння, та на порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, тому у поліцейського були наявні підстави вважати, що водій вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, й подальше керування водієм транспортним засобом створить загрозу безпеці руху, що давало поліцейському підстави у відповідності до ч. 1 ст.265-2 КУпАП та п.2 Порядку №1102 провести тимчасове затримання автомобіля RENAULT SANDERO д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик ВИД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.

За результатами тимчасового затримання автомобіля RENAULT SANDERO д.н.з. НОМЕР_1 , поліцейським складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20.04.2022, який відповідає вимогам, зазначеним у п.4 Порядку №1102.

На виконання п. 3 наказу Черкаської військової адміністрації від 02.03.2022 № 2, заступником начальника Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області 21.04.2022 направлено лист № 2406/65/03-2022 робочій групі з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів примусового режиму воєнного стану, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі чого складено протокол про адміністративне правопорушення для розгляду та прийняття рішення Драбівським міськрайонним судом відповідно до чинного законодавства. У вищезазначеному листі, крім цього зазначено, про взяття даної інформації до відома та вжиття заходів щодо вилучення вказаного транспортного засобу для потреб держави в межах компетенції.

Лист заступника начальника Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 21.04.2022 № 2406/65/03-2022 носить інформативний характер і не є рішення щодо вилучення вказаного майна для потреб держави. Оскільки такий лист не створює для позивача правових наслідків та не є рішенням, що порушує його права, тому жодних протиправних дій ГУНП в Черкаській області не вчиняло та немає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 був власником транспортного засобу - легкового автомобіля марки RENAULT SANDERO, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 05.02.2021 видане на ім`я власника ОСОБА_1 .

20.04.2022 працівниками ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 186268, згідно якого гр. ОСОБА_1 20.04.2022 о 21 год. 40 хв. на автодорозі смт. Драбів - с. Білоусівка, 2,5 км, керував автомобілем RENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився на відео.

20.04.2022 о 22 годині 50 хвилини поліцейським Драбівського ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу RENAULT SANDERO д.н.з. НОМЕР_1 , який доставлено на спеціальний майданчик ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, що підтверджується актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20.04.2022.

Заступником начальника Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області 21.04.2022 направлено лист № 2406/65/03-2022 робочій групі з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів примусового режиму воєнного стану, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі чого складено протокол про адміністративне правопорушення для розгляду та прийняття рішення Драбівським міськрайонним судом відповідно до чинного законодавства. У вищезазначеному листі, крім цього зазначено, про взяття даної інформації до відома та вжиття заходів щодо вилучення вказаного транспортного засобу для потреб держави в межах компетенції.

На підставі листа Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 21.04.2022 №2406/65/03-2022 робочою групою з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану прийнято рішення про примусове відчуження майна (транспортний засіб) RENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2020 року випуску, на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, оформлене протоколом оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 21.04.2022 № 82, погоджене з Черкаською обласною військовою адміністрацією листом від 25.04.2022 за № 5114/01/01-57.

05.05.2022 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) в особі ТСЦ 7141 автомобіль RENAULT SANDERO, номерний знак НОМЕР_1 , 2020 року випуску, кузов № НОМЕР_5 поставлено на тимчасовий державний облік на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на підставі: листа АРЗ СП ДСНС України у Черкаській області від 05.05.2022 № 249/01-03; листа-погодження Черкаської ОВА від 25.04.2022 № 5114/01/01-57; акта про примусове відчуження або вилучення від 21.04.2022 № 97/01/13-13-05; протоколу оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 21.04.2022 № 82; висновку експертного дослідження від 28.04.2022 № ЕД-19/124-22/3642-АВ.

Свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 06.02.2021 для постановки на тимчасовий державний облік до ТСЦ 7141 не надавалось.

Позивач звернувся до Черкаської обласної військової адміністрації з листом від 04.05.2022 про повернення автомобіля.

У відповідь Черкаською обласною військовою адміністрацією листом від 03.06.2022 № 01/08/-01/Н-4266 повідомлено позивача про те, що відповідно до акта про примусове відчуження або вилучення майна від 21.04.2022 № 87/01/13-13-05 здійснено примусове вилучення транспортного засобу та роз`яснено порядок розгляду заяв та здійснення виплат з метою наступної повної компенсації за примусове відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Запропоновано власнику або уповноваженою ним особою вищезазначеного транспортного засобу, після скасування воєнного стану в Україні звернутись до відповідних державних органів із відповідною заявою та документами для повної компенсації за примусове відчужене майно або до суду.

16.06.2022 позивач звернувся до Черкаської обласної військової адміністрації із скаргою, у якій просив про скасування оспорюваного протокольного рішення робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану.

21.06.2022 позивач отримав примірники Акта про примусове відчуження або вилучення майна від 21.04.2022 № 97/01/13-13-05 та висновку експертного дослідження Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02.06.2022 № ЕД-19/124-22/4514-АВ надіслані Черкаською обласною військовою адміністрацією до відділення в с. Олімпіадівка, Золотоніський район, Черкаська область, 19816, рекомендованим поштовим відправленням № 786 з описом вкладення від 15.06.2022.

Не отримавши відповідь на подану скаргу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 41 Конституції України примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Частиною 7 ст. 319 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власник може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У п. 8 цього Указу встановлено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон № 389-VIII) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такий захід правового режиму воєнного стану як примусове відчуження майна, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучення майна державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначає Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 № 4765-VI (далі Закон № 4765-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 4765-VI встановлено, що примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Суд враховує положення ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій «прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч. 2 ст. 19 Конституції України, де визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, незалежно від аргументів сторін, оскільки суд зобов`язаний перевірити спірне рішення на відповідність зазначеним критеріям.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_6 від 12.07.2018.

Пунктом 5 розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 квітня 2021 року № 285-р затверджено Національний план дій з реалізації Конвенції про права осіб з інвалідністю на період до 2025 року, відповідно до якого обласним і Київській міській державним адміністраціям: у двомісячний строк розробити і затвердити регіональні плани дій з реалізації Конвенції про права осіб з інвалідністю на період до 2025 року; утворити постійно діючі робочі групи із залученням до їх складу представників громадських об`єднань, які опікуються питаннями осіб з інвалідністю, з метою опрацювання пропозицій щодо забезпечення, дотримання та реалізації прав і свобод осіб з інвалідністю, виявлення та усунення перешкод у задоволенні повсякденних потреб осіб зазначеної категорії відповідно до вимог Конвенції про права осіб з інвалідністю.

Статтею 9 Конвенції про права осіб з інвалідністю, яка ратифікована Законом України № 1767-VI від 16.12.2009, передбачено, щоб надати особам з інвалідністю можливість вести незалежний спосіб життя й усебічно брати участь у всіх аспектах життя, держави-учасниці вживають належних заходів для забезпечення особам з інвалідністю доступу нарівні з іншими до фізичного оточення, до транспорту, до інформації та зв`язку.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 4 Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII визначено, що діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає у:

виявленні, усуненні перепон і бар`єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб, у тому числі стосовно доступу до об`єктів громадського та цивільного призначення, благоустрою, транспортної інфраструктури, дорожнього сервісу (далі - об`єкти фізичного оточення), транспорту, інформації та зв`язку.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особам з інвалідністю і дітям з інвалідністю надаються безоплатно або на пільгових умовах на підставі індивідуальної програми реабілітації послуги із соціально-побутового і медичного обслуговування, допоміжні засоби реабілітації (засоби для пересування, протезні вироби, сурдотехнічні засоби, мобільні телефони тощо), вироби медичного призначення (індивідуальні пристрої, протези очей, зубів, щелеп, окуляри, слухові та голосоутворювальні апарати, ендопротези, сечо- та калоприймачі тощо), а також автомобілі, крісла колісні з електроприводом - за наявності відповідного медичного висновку.

В силу положень ч. 1 ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особи з інвалідністю I та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи або дитину з інвалідністю), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

З наведених законодавчих приписів слідує висновок, що особи з інвалідністю є пільговою категорією громадян, які потребують додаткового соціального захисту.

Держава в особі відповідних уповноважених органів забезпечує дотримання соціальних гарантій та соціальної захищеності осіб з інвалідністю, в тому числі шляхом доступу до безкоштовного проїзду у пасажирському міському транспорті, шляхом надання на пільгових чи безкоштовних умовах автомобілів, доступу до транспортної інфраструктури.

Зокрема, на обласні державні адміністрації покладено обов`язок утворити постійно діючі робочі групи, з метою опрацювання пропозицій щодо забезпечення, дотримання та реалізації прав і свобод осіб з інвалідністю, виявлення та усунення перешкод у задоволенні повсякденних потреб осіб зазначеної категорії відповідно до вимог Конвенції про права осіб з інвалідністю.

Отже, обласні державні адміністрації є частиною апарату держави Україна, який повинен забезпечувати соціальні гарантії осіб з інвалідністю.

При цьому, суд враховує, що Закон № 4765-VI не містить виключень щодо примусового відчуження майна фізичних осіб та не визначає пільгові категорії фізичних осіб, яких не може бути позбавлено їх майна в силу певного соціального статусу.

Країни-учасниці Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) наділені широкою свободою розсуду стосовно визначення того, що потрібно розуміти під «суспільними інтересами» в умовах певного рівня національної економіки, політики і соціального захисту, Європейський суд з прав людини (далі - Європейський суд) у кожній ситуації, де має місце застосування положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (далі - Перший протокол), досліджує, наскільки було дотримано державною владою справедливий баланс між інтересами суспільства і вимогами захисту приватних інтересів окремої особи. Встановлюючи наявність згаданої пропорційності, Європейський суд виходить з того, що втручання в право безперешкодного користування майном має супроводжуватися дотриманням «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Зокрема вимагається, щоб існувала розумна пропорційність між вжитими державою заходами щодо обмеження права власності та метою, на яку вони були спрямовані (рішення Європейського суду у справах «Pressos Compania Naviera S.A. and others v. Belgium» [3], «Sporrong and Lonnroth v. Sweden» [4], «Chassagnou and others v. France» [5], «The Former King of Greece and others v. Greece».

Європейський суд дійшов висновку, що будь-яке втручання у здійснення особою права власності має відповідати не лише вимозі законності та відповідності суспільним інтересам, а й задовольняти вимогу пропорційності, яка передбачає наявність справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та необхідністю захисту основних прав особи. Такий баланс не може існувати, зокрема, у ситуації покладення на особу індивідуального і надмірного тягаря.

В контексті зазначених правових висновків Європейського суду з прав людини та Конвенції про права осіб з інвалідністю необхідно зазначити, що позбавлення права власності на транспортний засіб соціально незахищених верств населення навіть в умовах воєнного стану є непропорційним втручанням у право власності, порушує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства і необхідністю захисту прав особи з інвалідністю та є свідченням покладення надмірного тягаря на цю особу щодо якої держава взяла на себе зобов`язання у створення додаткового соціального захисту.

На переконання суду, позбавлення особи з інвалідністю автомобіля суперечить спрямованості дій держави та взятим зобов`язанням забезпечувати вказані верстви населення транспортними засобами і доступом до транспортної інфраструктури.

Підсумовуючи наведене та дослідивши оскаржене рішення робочої групи, оформлене протоколом оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку з запровадження та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 21.04.2022 №82, на відповідність критеріям ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що воно прийнято всупереч правовим нормам та принципам, які регулюють основи соціальної захищеності інвалідів, тому підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про скасування акту від 21.04.2022 №97/01/13-13-05 про примусове відчуження або вилучення майна, суд зазначає, що наведений акт безпосередньо не створює для позивача правових наслідків у вигляді припинення права власності на транспортний засіб та є лише документом, який містить інформацію про прийняте рішення, тому його скасування не є належним способом захисту порушених прав позивача, відповідно позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного сервісного центру МВС скасувати тимчасову реєстрацію транспортного засобу, суд виходить з таких міркувань.

Згідно з частиною 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

В розумінні п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

На переконання суду, позовна вимога про скасування реєстрації транспортного засобу є похідною від позовної вимоги про скасування оскарженого рішення, оформленого протоколом, оскільки наслідком відчуження транспортного засобу є реєстрація автомобіля за державою в особі відповідного органу, з видачею тимчасового реєстраційного талону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 № 1371) затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок).

Відповідно до абз.13 пункту 16 Порядку скасування обов`язкового тимчасового державного обліку здійснюється з урахуванням пункту 40 цього Порядку.

Згідно абзацу 5 пункту 40 Порядку державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів скасовується: на підставі документів, що підтверджують установлення факту знищення, підробки або зміни ідентифікаційного номера транспортного засобу, номера двигуна або заміни без відповідного дозволу номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу; на підставі відомостей про транспортний засіб, який під час здійснення його державної реєстрації (перереєстрації) або зняття з обліку перебував під дією обтяжень, або у разі подачі документів, інформація в яких не відповідає відомостям відповідних державних реєстрів; у разі визнання недійсним правочину, на підставі якого проводилася державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортного засобу; на підставі рішення суду; у разі встановлення факту підроблення митних документів або нездійснення митного оформлення транспортного засобу.

З огляду на викладене, вимога про зобов`язання Головного сервісного центру МВС скасувати реєстрацію транспортного засобу підлягає задоволенню як похідна. При цьому, вимоги, які передбачають спосіб проведення реєстраційних дій задоволенню не підлягають, оскільки в суду відсутні підстави вважати, що реєстраційний орган буде діяти всупереч встановленому Порядку.

Щодо вимоги про повернення транспортного засобу від Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, суд зазначає, що для вирішення даної позовної вимоги необхідним є з`ясування чи зберігся транспортний засіб, оскільки у випадку його фізичного знищення позивач отримує право на компенсацію вартості. Однак учасниками справи не надано до суду доказів місця перебування транспортного засобу та його фізичного стану, тому дана позовна вимога є передчасною та не підлягає задоволенню.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Що стосується витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 цього ж Кодексу).

Всупереч наведених вимог процесуального закону, представник позивача не надав до суду доказів детального опису наданих послуг та належних доказів оплати розміру понесених витрат на правничу допомогу, тому вимоги про їх стягнення задоволенню не підлягають.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнання протиправним та скасування рішення робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану про примусове відчуження транспортного засобу RENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2020 року випуску, на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, оформлене протоколом оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку з запровадження та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 21.04.2022 №82, погоджене з Черкаською обласною військовою адміністрацією листом від 25.04.2022 за №5114/01/01-57.

Зобов`язати Головний сервісний центр МВС (04085, м. Київ, вул. Лук`янiвська, 62, ) скасувати обов`язковий тимчасовий державний облік у період дії правового режиму воєнного стану легкового автомобіля марки RENAULT SANDERO, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО