Справа № 670/9/23
Суддя: Волкова О. М.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/9/23
Провадження № 2-а/670/2/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

представника позивача Наталюка Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив скасувати постанову серії БАВ № 090665 від 24.12.2022 року, згідно з якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн, та провадження в справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що постановою серії БАВ № 090665 від 24.12.2022 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн за те, що нібито він 24.12.2022 року о 07.55 год. в смт. Віньківці по вулиці Сагайдачного, 17, керував автомобілем OPEL, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого на державні номерні знаки встановлено решітки, що перешкоджає та ускладнює ідентифікацію номерних знаків, чим порушив п. 30.2 ПДР України.

Проте спірна постанова в порушення абз. 4 ч. 3 ст. 283 КУПАП не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події, яку відповідач визначає як керування позивачем автомобілем на номерні знаки у якого встановлено решітки, що перешкоджає та ускладнює їх ідентифікацію. У постанові зазначено, що до неї додається «відеозапис», що не є тотожним вказівці відомостей про технічний засіб відеофіксації, тому даний відеозапис, є неналежним через його недопустимість. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Інших належних та допустимих доказів порушення позивачем правил дорожнього руху у постанові не вказано.

Сам позивач при розгляді справи поліцейським не визнав чітко факту перешкоди в ідентифікації його номерних знаків. Позивачем працівнику поліції було запропоновано відійти на 20 метрів та перевірити важкість чи перешкоду з даної відстані перегляду номерних знаків, однак працівник поліції відмовив у цьому і дозволив продовжити рух, не дослідивши та встановивши тим самим суті порушення ПДР, та чи воно взагалі наявне.

З відстані 20 метрів номерні знаки автомобіля позивача добре читалися. Крім того із змісту оскаржуваної постанови неможливо зробити висновок, на який саме номерний знак (передній, задній чи обидва) нанесено сторонній предмет. Також неможливо встановити чи закритий був номерний знак повністю, чи нанесення на нього металевої решітки ускладнювало його ідентифікацію, що не дозволяло чітко визначити його символи з відстані 20 метрів. Кожна з вищевказаних обставин утворює окремий вид адміністративного правопорушення, які передбачені однією частиною ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

У постанові відсутнє посилання на здійснення поліцейським заміру відстані 20 метрів, з якої нібито неможливо було чітко визначити символи номерного знака керованого позивачем автомобіля.

Поліцейський виніс постанову без посилання на докази, які б підтверджували вчинення порушення, що інкримінується. Фабула правопорушення є неконкретною, обвинувачення не зрозумілим та таким, що взагалі не передає своєї суті, у зв`язку з чим істотно порушено право позивача на захист.

Ухвалою судді від 05.01.2023 року відкрито спрощене провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача Наталюк Н.М. підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові, та просив задовольнити. Пояснив,що на номерних знаках була розміщена алюмінієва решітка, яка лише їх підтримувала, але не закривала і не заважала їх ідентифікувати. Також представник наголошував на тому, що в постанові відсутні дані про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація, тому наданий відповідачем відеозапис події є неналежним та недопустимим доказом.

Представник відповідача, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, у суд не з`явився.

Представник за довіреністю, Файчук А.С. надіслав відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Вказував, що постанова була винесена суб`єктом владних повноважень інспектором СРПП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Кондратюком Дмитром Степановичем з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративне правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію».

ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, так як здійснював експлуатацію транспортного засобу з порушенням вимог законодавства. Позивач не заперечував факту та тверджень працівника поліції щодо факту самовільного встановлення решіток на номерні знаки. На відеозаписі вбачається, що позивач на місці зупинки не оскаржує дії працівників поліції, та будь-яких клопотань чи заперечень, які б доводили його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не надає та не вчиняв.

Як на підставу задоволення адміністративного позову позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис,однак у пункті 7 постанови зазначено відеозапис із нагрудної боді-камери СРПП № 3, так як інше маркування, назви, чи символи на боді-камері відсутні.

У відзиві представник також вказав, що поліцейський, встановивши вчинення позивачем правопорушення, керуючись правосвідомістю та оцінивши докази за внутрішнім переконанням, виніс вищевказану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, враховуючи відсутність будь-яких аргументів та доводів, які б свідчили про те, що позивач не вчиняв вищевказаного правопорушення, законних підстав для скасування оскаржуваної постанови не має.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить такого.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 090665 від 24.12.2022 року, інспектором СРПП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Кондратюком Д.С. на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 1190 гривень за порушення вимог ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме: 24.12.2022 року о 07 год. 55 хв. в смт. Віньківці вул. Сагайдачного, 17, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого на авто на державні номерні знаки встановлено решітки, що перешкоджає та ускладнює їх ідентифікацію, чим порушив вимоги п. 30.2 ПДР України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з наступними змінами), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 121-3 КУпАП до адміністративної відповідальності притягається водій за керування транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з п. 30.2 ПДР України забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи визначено,що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до частини 1 статті 121-3 КУпАП у даному випадку встановленню підлягають такі обставини:

- чи вчинені особою відповідні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності;

- чи неможливо чітко визначити символи номерного знака транспортного засобу з відстані 20 м, яким керував позивач.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Даючи правову оцінку доводам представника позивача про те,що жодних доказів про вчинення ОСОБА_1 у матеріалах справи немає, а доданий відповідачем до відзиву на позов відеозапис не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в якості доказу порушення позивачем правил дорожнього руху відповідачем до матеріалів справи надано відеозаписи з бодікамери поліцейського.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, № 337/346/17 від 08.04.2020 року, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

При цьому відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто після виявлення факту вчинення правопорушення інспектор зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.

Так, диспозиція статті за яку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності передбачає саме керування транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Отже визначальним є саме факт перешкоджання чи ускладнення ідентифікації номерного знаку, а не сама наявність сітки на ньому.

Суду на підтвердження керування позивачем транспортним засобом з номерним знаком, на якому була встановлена решітка, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, відповідачем надано до матеріалів справи відеозаписи,з якого однак неможливо встановити, яка саме на номерному знакові міститься сітка, та чи дійсно вона перешкоджає та ускладнює ідентифікацію номерного знака.

Разом з тим суд зауважує, що при дослідженні відеозапису судом не встановлено факт проведення вимірювання зазначеної відстані, хоча позивач своєї вини не визнавав.

При цьому суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова серії БАВ № 090665 від 24.12.2022 року, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, відеоінформація, яка відображена на дослідженому відеозапису жодним чином не доводить факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України, та вказаний відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданих відповідачем відеозаписів.

Жодних інших належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Крім того суд зазначає, що згідно з вимогами статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та скасовуючи постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, з метою дотримання вимог ч. 3 ст. 286 КАС України, суд вважає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись наведеним, ст. 77, ст. 242, ст. 243 ч. 3, ст.ст. 244-246, ст. 255, ст. 286, ст. 293, ст. 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 090665 від 24.12.2022 року, винесену інспектором СРПП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Кондратюком Дмитром Степановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у виді штрафу в сумі 1190,00 грн, та провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складено 28.04.2023 року.

Суддя О.М. Волкова