Справа № 480/1411/23
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2023 року Справа № 480/1411/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Бондаря С.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу №480/1411/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову у задоволенні рапорту про звільнення від 06.10.2022;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.п. г) п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 01.03.2022 позивач був мобілізований до лав Збройних Сил України та проходить військову службу в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України позивач 01.09.2022 уклав з матір`ю його дітей - ОСОБА_2 , договір про утримання та самостійне виховання спільних дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , які постійно проживають з позивачем. У зв`язку з такими сімейними обставинами, позивач 06.10.2022 подав рапорт командиру роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 12 підпункту г) пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". Не дочекавшись відповіді на рапорт, позивач змушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката, який направив на адресу відповідача адвокатський запит. З відповіді на запит вбачається, що згідно з поданими позивачем документами відсутні підстави для його звільнення, оскільки позивач перебуває в шлюбі та його дружина не позбавлена батьківських прав.
На думку позивача таке рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 є протиправним у зв`язку з тим, що зазначені підстави відмови у звільненні суперечать вимогам закону, а також не відповідають фактичним обставинам, оскільки позивач не перебуває у шлюбі з матір`ю його дітей - ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 23.02.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
ІНФОРМАЦІЯ_7 у відзиві на позов зазначає, що ОСОБА_5 06.10.2022 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі абзацу г) підпункту 2 пункту 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами, у зв`язку з тим, що він самостійно виховує дітей віком до 18 років. До рапорту були додані копії документів, які підтверджують наявність дітей, а також копія нотаріально посвідченого договору від 01.09.2022 про утримання, виховання та визначення місця проживання дітей. Дослідивши надані матеріали, позивачу відмовлено в задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю документів, які могли б підтверджувати відсутність здійснення виховання матір`ю своїх дітей, а також підтвердження факту, що позивач не перебуває у фактичному шлюбі з громадянкою ОСОБА_2 . Також, зі змісту наданого договору не вбачається заборона матері виховувати та утримувати свої малолітніх дітей. Позивачем також не надано документів, які визначають цивільну дієздатність ОСОБА_2 (обмежена/недієздатна), що може слугувати неможливістю виховати спільних дітей. Крім того, позивачем були надані документи, що не відповідають приписам Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 01.03.2022 мобілізований до лав Збройних Сил України та проходить військову службу в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .
06.10.2022 позивач подав рапорт командиру роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 12 підпункту г) пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
До рапорту ОСОБА_1 додав, зокрема, такі документи:
- свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з якими матір`ю дітей зазначена ОСОБА_2 , а батьком - ОСОБА_1 (а.с.8, 9).
- нотаріально посвідчений договір від 01.09.2022 про утримання, виховання та визначення місця проживання дітей спільних дітей, згідно з яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися, що місцем проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначено місце проживання батька, який повністю утримує та виховує їх. Мати участі в утриманні та вихованні дітей не приймає (а.с.18-20).
Не отримавши відповіді на рапорт, позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката, який направив на адресу відповідача адвокатський запит.
Листом від 27.01.2023 №2/78 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив адвоката, що у документах наданих ОСОБА_1 , відсутні підстави для його звільнення, оскільки він перебуває в шлюбі та його дружина не позбавлена батьківських прав (а.с.6).
Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" визначені підстави звільнення з військової служби.
Зокрема, відповідно до підпункту г) пункту 2 частини 4 вказаної статті, під час воєнного стану звільняються з військової служби військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.
За приписами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.
Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що укладення батьками неповнолітніх дітей договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, не надає права на самостійне виховання дітей тому із батьків з ким проживають діти, і не позбавляє права та обов`язку приймати участь у вихованні дітей того із батьків який не проживає з дітьми.
Отже, такий договір не свідчить, що той із батьків, з ким проживає дитина, самостійно виховує дитину.
На думку суду, законодавець, визначаючи підставою звільнення з військової служби під час воєнного стану - самостійне виховання дитини віком до 18 років, мав на увазі ситуацію, коли батько є єдиним опікуном у дитини.
Тому підтвердженням самостійного виховання військовослужбовцем (одним із батьків) неповнолітньої дитини, у розумінні підпункту г) пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", може бути: свідоцтво про смерть другого з батьків дитини; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків дитини; рішення суду про визнання другого з батьків дитини недієздатним; рішення суду про визнання безвісті відсутнім другого з батьків тощо.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не надав доказів самостійного виховання дітей віком до 18 років.
З урахуванням викладеного, у суду відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.п. г) п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Разом з тим, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав суду доказів належного розгляду рапорту ОСОБА_1 та повідомлення його про результати розгляду рапорту.
При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_2 на запит адвоката позивача, листом від 27.01.2023 №2/78 повідомив, що у документах наданих ОСОБА_1 , відсутні підстави для його звільнення, оскільки він перебуває в шлюбі та його дружина не позбавлена батьківських прав (а.с.6).
Тобто, відповідач зазначив підстави, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач не перебуває у шлюбі з матір`ю його дітей.
Отже, бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.10.2022 про звільнення зі служби та ненадання відповіді на рапорт необхідно визнати протиправною.
Належним способом захисту позивача, у даному випадку, є зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.10.2022 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г) п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Враховуючи часткове задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 536,80 грн., сплачених за чеком від 14.02.2023.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.10.2022 про звільнення зі служби та ненадання відповіді на рапорт.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_2 ) від 06.10.2022 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г) п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар