Справа № 520/3341/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 квітня 2023 року № 520/3341/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЦИОН ПЛЮС" до Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЦИОН ПЛЮС" (далі по тексту позивач, ТОВ "ОПЦИОН ПЛЮС") звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України (далі по тексту відповідач, Харківська митниця), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000021/2 від 30.01.2023 року та картки відмови № UА807200/2023/000028 від 30.01.2023 року, прийняті Харківською митницею, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України;

- рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000023/2 від 01.02.2023 року та картки відмови № UА807200/2023/000035 від 01.02.2023 року, прийняті Харківською митницею, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України.

- cтягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОПЦИОН ПЛЮС (ідентифікаційний код юридичної особи: 44290406; адреса: 61046, м. Харків, пр. Московський, б. 273) витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 18059 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 40 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи: 44017626; адреса: 61003, м. Харків, вул. Короленка, буд.16Б).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в яких митна вартість визначена не за ціною договору, а за резервним методом, є неправомірними, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів (числові значення складових митної вартості товарів) і жодних розбіжностей такі документи не містили. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 20.02.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано, зокрема: відповідачу надати відзив на позов, позивачу надати відповідь на відзив, відповідачу надати заперечення на відповідь позивача, визначено відповідачу строк для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача 27.02.2022 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.

Зокрема, зазначав, що: оскаржувані картки відмови вичерпали свою дію фактом їх виконання позивачем шляхом здійснення декларування товарів за новими митними деклараціями; спрацювання ризиків АСАУР вже є підставою для витребування додаткових документів; надані позивачем документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; обрання резервного методу здійснено за результатом порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому останній висловив такі заперечення: спірні картки відмови в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України є індивідуальними актами, а тому право на визнання їх протиправними та скасування прямо передбачено п. 2 ч.1 ст.5 КАС України і можливість реалізації цього права не може бути поставлена у залежність від подання нових митних декларацій та випуску товарів у вільний обіг за сплатою різниці митних платежів; обраний позивачем спосіб захисту порушених прав (в т.ч. шляхом визнання протиправними та скасування спірних карток відмови) забезпечить ефективний захист його прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача, адже протилежне призведе до порушення гарантованого права позивача на оскарження цих індивідуальних актів та унеможливить відновлення порушених прав; спрацювання ризиків, згенерованих АСАУР, та наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленої позивачем, не є підставою для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом; зазначені при митному оформленні документи є достатніми та не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

27.09.2022 року між позивачем та SUZHOU ALLBEST TEXTILE CO., LTD. (продавець) укладено контракт № ALBOPT2022-2709 (далі Контракт).

Пунктом 1.1. ст. 1 Контракту визначено, що: Згідно умов, визначених Сторонами в цьому Контракті, Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити товар в кількості, асортименті і по цінам, вказаним в інвойсах (іменований надалі «Товар»), які є невід`ємною частиною цього Контракту. Пунктом 2.1. ст. 2 Контракту встановлено: Сторони погодили, що кількість Товару має бути зазначена в інвойсах. Відповідно до п. 3.1. ст. 3 Контракту: Продавець зобов`язується доставити Товар Покупцю на умовах поставки Інкотермс 2020, які зазначені в інвойсі. Згідно п.п. 4.1., 4.2.,4.3., 4.4. ст. 4 Контракту: Загальна сума контракту складається із сум всіх інвойсів, які є невід`ємною частиною Контракту. Валюта контракту Євро або Долар США. Валюта платежу вказується в інвойсі. Ціна товару вказується в інвойсі.

На виконання умов Договору про надання послуг по декларуванню товарів № 08/07-21 від 08.07.2021 року, укладеного між Приватним підприємством НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ (виконавець) і ТОВ ОПЦИОН ПЛЮС (замовник), декларантом було подано до відповідача електронні митні декларації № 23UA81U9 від 28.01.2023 року та №23UA91U0 від 01.02.2023 року.

На підтвердження заявленої в митній декларації № 23UA81U9 від 28.01.2023 року інформації, зокрема, митної вартості товару (36121,04 доларів США) позивачем було подано відповідачу такі документи: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 01.12.2022 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № OPT2022-1201-4 від 01.12.2022 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 4837 від 19.01.2023 року; декларація про походження товару (Declaration of origin) № OPT2022-1201-4 від 01.12.2022 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № 23UA93U7 від 27.01.2023 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-27/01/23/06 від 27.01.2023 року; розрахунок ціни (калькуляція) № OPT2022-1201-4 від 01.12.2022 року (з перекладом); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № ALBOPT2022-2709 від 27.09.2022 року; договір про надання послуг митного брокера № 08/07-21 від 08.07.2021 року; копія митної декларації країни відправлення №23PL322080NS5MQLZ0 від 18.01.2023 року; видаткова накладна № OPT2022-1201-4 від 01.12.2022 року (з перекладом); відвантажувальна специфікація № OPT2022-1201-4 від 01.12.2022 року (з перекладом); комерційна пропозиція № б/н від 20.09.2022 року (з перекладом); лист № 01/18-4 від 18.01.2023 року з інформацією від ТОВ ОПЦИОН ПЛЮС, що страхування вантажу не здійснювалося; лист № 01/18-5 від 18.01.2023 року з інформацією від ТОВ ОПЦИОН ПЛЮС, що вантаж не підлягає ліцензуванню; лист № OPT2022-1201-4-1 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); лист № OPT2022-1201-4-2 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист №OPT2022-1201-4-3 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); лист № OPT2022-1201-4-4 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист №OPT2022-1201-4-5 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); прайс-лист № 20221018 від 18.10.2022 року (з перекладом); якісний опис № OPT2022-1201-4 від 01.12.2022 року (з перекладом).

На підтвердження заявленої в митній декларації № 23UA91U0 від 01.02.2023 року інформації, зокрема, митної вартості товару (42027,70 доларів США) позивачем подавалися відповідачу такі документи: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 01.12.2022 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № OPT2022-1201-3 від 01.12.2022 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 7756 від 26.01.2023 року; декларація про походження товару (Declaration of origin) № OPT2022-1201-3 від 01.12.2022 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № 23UA68U3 від 31.01.2023 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-30/01/23/06 від 30.01.2023 року; розрахунок ціни (калькуляція) №OPT2022-1201-3 від 01.12.2022 року (з перекладом); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № ALBOPT2022-2709 від 27.09.2022 року; договір про надання послуг митного брокера № 08/07-21 від 08.07.2021 року; копія митної декларації країни відправлення №23PL322080NS5N6R95 від 24.01.2023 року; видаткова накладна № OPT2022-1201-3 від 01.12.2022 року (з перекладом); відвантажувальна специфікація № OPT2022-1201-3 від 01.12.2022 року (з перекладом); комерційна пропозиція № б/н від 20.09.2022 року (з перекладом); лист № 01/18-3 від 18.01.2023 року з інформацією від ТОВ ОПЦИОН ПЛЮС, що страхування вантажу не здійснювалося; лист № 01/18-4 від 18.01.2023 року з інформацією від ТОВ ОПЦИОН ПЛЮС, що вантаж не підлягає ліцензуванню; лист № OPT2022-1201-3-1 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); лист № OPT2022-1201-3-2 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист №OPT2022-1201-3-3 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); лист № OPT2022-1201-3-4 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист №OPT2022-1201-3-5 від 01.12.2022 року з інформацією від продавця, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); прайс-лист № 20221018-4 від 18.10.2022 року (з перекладом); якісний опис № OPT2022-1201-3 від 01.12.2022 року (з перекладом).

Надалі, на підставі отриманих від позивача документів, відповідач у повідомленнях №393629 від 30.01.2023 року та № 393936 від 01.02.2023 року вказав, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У відповідях на повідомлення від митниці декларанту № 393629 від 30.01.2023 року та №393936 від 01.02.2023 року позивач зауважив, що на момент відправлення цих повідомлень у відповідача вже були всі необхідні документи, або відповідач запитував документи, яких не існувало/не були наявними (тобто, вони не повинні надаватися відповідно до положень ч. 3 ст. 53 МК України), або вимагав документи, які не підпадають під ч.ч. 2, 3, 4 ст. 53 МК України (тобто, їх вимагання прямо заборонено ч. 5 ст. 53 МК України).

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з електронними митними деклараціями № 23UA81U9 від 28.01.2023 року та № 23UA91U0 від 01.02.2023 року встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішень про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000021/2 від 30.01.2023 року та № UA807000/2023/000023/2 від 01.02.2023 року, а саме:

По ЕМД № 23UA81U9 від 28.01.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000021/2 від 30.01.2023 року: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять відомості, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Наявні факти митних оформлень за ідентичними та подібними товарами, містяться розбіжності: не надано прайс від виробника товару, а також відсутня експортна митна декларація країни відправлення, (в наявності є документ який зазначено під кодом 9000 Т1), відповідно до Звіту про оцінку майна №Б-27/01/23/06, Мета оцінки зазначено: визначення ринкової вартості майна, але не вказано в якій країні було визначення ринкової вартості майна, не включено всі складові митної вартості та не вказані інші складові митної вартості та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація:- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України;- прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

По ЕМД № 23UA91U0 від 01.02.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000023/2 від 01.02.2023 року: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять відомостей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Наявні факти митних оформлень за ідентичними та подібними товарами, містяться розбіжності: не надано прайс від виробника товару, відсутні висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями а також відсутня експортна митна декларація країни відправлення, (в наявності є документ який зазначено під кодом 9000 Т1 №23PL322080NS5N6R95), та звіт оцінювача Звіту про оцінку майна №Б-30/01/23/06, Мета оцінки зазначено: визначення ринкової вартості майна, але не вказано в якій країні було визначення ринкової вартості майна, не включено всі складові митної вартості та не вказані інші складові митної вартості та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація:- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України;- прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Внаслідок аналізу інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить:

По ЕМД № 23UA81U9 від 28.01.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000021/2 від 30.01.2023 року: Джерелом інформації для даного Рішення по товару: МД №UA504080/2023/340 від 23.01.2023. При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним) у відповідності до статті 64 МКУ. Розрахунок митної вартості: товару №1 складає 3,96 дол. США/кг.

По ЕМД № 23UA91U0 від 01.02.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000023/2 від 01.02.2023 року: Джерелом інформації для даного Рішення по товару: МД №UA504080/2023/340 від 23.01.2023. При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним) у відповідності до статті 64 МКУ. Розрахунок митної вартості: товару №1 складає 3,96 дол. США/кг.

Також відповідачем на підставі прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000021/2 від 30.01.2023 року та № UA807000/2023/000023/2 від 01.02.2023 року винесені картки відмови № UA807200/2023/000028 від 30.01.2023 року та №UA807200/2023/000035 від 01.02.2023 року відповідно.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, регулюються положеннями Митного кодексу України (далі Митний Кодекс України, МК України).

Згідно зі ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 МК України встановлено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У силу ч. 3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання митним органом письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Законодавчо встановлено, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів і таке інше. Дане узгоджується з постановою Верховного суду від 05.05.2022 року у справі № № 2040/6019/18 (провадження №К/9901/8839/19).

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, встановлених ч. 3 ст. 53 МК України.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Отже, вбачається, що позивачем виконано всі вимоги за ст. 53 МК України. Вимога митного органу надати додаткові документи є безпідставною.

Оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товарів, суд прийшов до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем митної декларації, документів для визначення митної вартості товару за основним методом. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Отже, позивачем надано відповідачу всі необхідні документи для підтвердження митної вартості задекларованого товару та надані документи у сукупності виключають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять достатні відомості про складові митної вартості.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Таким чином, ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Тобто за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним. Дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.05.2020 року у справі № 2а-13759/12/2670 (провадження №К/9901/14756/18).

Частиною 2 ст. 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4,7 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до вимог "Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст. 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно із ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив митну вартість виходячи саме з умов Контракту.

Водночас, текст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, про обсяги партій, про умови поставок, про зміст письмово відображених комерційних домовленостей між резидентом України та іноземним постачальником, про невідповідність цінових показників товару предмету - імпорту відомостям прайс-листів чи будь-яких аналогічних документів виробника товару. Відповідач не вказав на конкретні обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, спірні рішення не містять обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішеннях, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України, що також зазначено по аналогічній справі у постанові Верховного суду від 14.06.2022 року у справі № 809/257/17 (провадження №К/9901/38363/18).

Суд не приймає посилання відповідача на наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.05.2022 року у справі № 2040/6019/18.

Отже, відповідачем не виконано обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що рішення відповідача про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару винесене з порушенням вимог Митного кодексу України.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (частина 12 статті 264 МК України).

Із наданих позивачем оскаржуваних карток відмов вбачається, що вони прийняті на підставі рішень про коригування митної вартості з причин відсутності усіх відомостей та документів.

Водночас, оскільки суд дійшов висновку про надання позивачем достатніх документів для визначення митної вартості, а рішення про коригування митної вартості визнано протиправними, скасуванню підлягають картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, заповнені на підставі оскаржуваних рішень.

Щодо стягнення на користь позивача витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги № б/н від 03.02.2023 року та додатковими угодами від 03.02.2023 оку.

Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як зазначено вище, розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений сторонами у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Таким чином, фіксований розмір гонорару не залежить від обсягу послуг та витраченого часу.

З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 40000, 00 грн.

Крім того, враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 18059 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЦИОН ПЛЮС" до Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000021/2 від 30.01.2023 року та картки відмови № UА807200/2023/000028 від 30.01.2023 року, прийняті Харківською митницею, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000023/2 від 01.02.2023 року та картки відмови № UА807200/2023/000035 від 01.02.2023 року, прийняті Харківською митницею, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОПЦИОН ПЛЮС (адреса: 61046, м. Харків, пр. Московський, б. 273; ) витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 18059,00 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятдесят дев`ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України (адреса: 61003, м. Харків, вул. Короленка, буд.16Б, ).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОПЦИОН ПЛЮС (адреса: 61046, м. Харків, пр. Московський, б. 273; ) витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи: 44017626; адреса: 61003, м. Харків, вул. Короленка, буд.16Б).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26 квітня 2023 року.

Суддя Бадюков Ю.В.