Справа № 260/1306/23
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2023 року м. Ужгород№ 260/1306/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 березня 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), яким просить суд: "1. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 08.02.2023 року № 72; 2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області призначити ОСОБА_1 (РНОКППП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати звернення - а саме з 02.02.2023 року; 3. Витребувати матеріали пенсійної справи; 4. Стягнути на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку із сплатою судового збору.".

13 березня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08 лютого 2023 року відповідачем було прийнято рішення № 72, яким відмовлено в призначенні пільгової пенсії за Списком № 2, у зв`язку з відсутністю довідки, що підтверджує роботу у шкідливих умовах праці та проведення атестації робочих місць. Таку відмову позивач вважає необґрунтованою, оскільки вважає, що період підтверджується відповідними документами, які були надані відповідачам, в зв`язку з чим звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в даній адміністративній справі, а також адміністративний позов з додатками було надіслано відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет 13 березня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 23).

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Також такий відзив відсутній і на час ухвалення рішення суду.

Статтею 159 частиною 4 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що відповідачем у встановлений судом строк не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не поданий, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі.

Згідно зі статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся 02 лютого 2023 року до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах як працівнику зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року за № 36 (а.с.а.с. 10).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 72 від 08 лютого 2023 року, за результатами розгляду документів, доданих до заяви всі періоди згідно наданих довідок зараховано до страхового стажу роботи позивача, а в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю довідки, що підтверджує роботу у шкідливих умовах праці та проведення атестації робочих місць. На дату звернення до відповідача позивачу виповнилось повних 55 років 6 місяців 21 день. Згідно з поданими документами, страховий стаж позивача склав 37 років 1 місяць 5 днів, пільговий стаж позивача склав 0 років 0 місяць 0 днів (а.с. 9).

Відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV (далі по тексту Закон України № 1058-ІV), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно із статтею 114 частиною 2 пунктом 2 Закону України № 1058-ІV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років б місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі за текстом Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час з виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Так, пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637,

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто Порядок № 637 застосовується лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Трудовою книжкою НОМЕР_2 підтверджується та не заперечується учасниками справи, що позивач прийнятий на роботу у ДАЕК Київські теплові мережі 08 квітня 1996 року на посаду слюсаря по обслуговуванню теплових мереж п`ятої групи в районі теплових мереж №1 (запис №19). В подальшому трудова книжка позивача містить запис про проведення атестації робочих місць на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком 2 (записи №№ 21, 22, 23, 24) (а.с.а.с. 13-16).

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З довідки форми ОК 5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" вбачається, що підприємство підтвердило пільговий стаж роботи позивача з 1998 року по 16 червня 2011 року (а.с.а.с. 11, 12).

Таким чином, періоди роботи позивача на посаді слюсаря по обслуговуванню теплових мереж п`ятої групи в районі теплових мереж №1 є періодом, який зараховується до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

При цьому основним документом, який підтверджує стаж роботи на підприємстві, є трудова книжка.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням відповідних відомостей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені в довідці та у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до загального стажу роботи, або взагалі відсутні.

Відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача вказані період роботи через відсутність атестації робочих місць.

Разом з тим, суд зауважує, що Постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, яка набрала чинності 21 серпня 1992 року (далі по тесту Порядок № 442).

Пункт 2 Порядку № 422 визначає, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно визначення, наведеного в Методичних рекомендаціях для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства Праці України від 01 вересня 1992 року № 41, атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 20 Порядку № 422 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, закон пов`язує виникнення права на пільгову пенсію за весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за результатами атестації робочого місця.

Окрім цього відповідно до пункту 4 Порядку № 422 атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10 липня 2018 року у справі № 227/545/17 та від 18 вересня 2018 року № 345/3301/17.

Враховуючи вказану норму закону, суд вважає, що неможливо покладати відповідальність на працівника за несвоєчасне проведення атестації робочих місць, в даному випадку на позивача.

Окрім того, трудова книжка позивача містить запис про проведення атестації робочих місць на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком 2 (записи №№ 21, 22, 23, 24) (а.с.а.с. 13-16).

Так, відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" розділ XIII "Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство", позиція 2140000а-18505 містить посади - слюсар по обслуговуванню теплових мереж, слюсарі по обслуговуванню підземних теплопроводів і споруд теплових мереж, слюсарі-обхідники при обслуговуванні підземних теплопроводів, постійно зайняті на підземних трубопроводах, камерах і каналах до місць розмежування з абонентами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, затверджено Список 2 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" . Зазначений Список 2 містить позицію 13 а, розділ XIII "Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство" - слюсарі з обслуговування теплових мереж, зайняті на підземних трубопроводах, камерах і каналах на ділянках до місць розмежування з абонентами.

Таким чином, твердження відповідача про відсутність у позивача пільгового стажу є безпідставним.

Відповідно до відомостей трудової книжки та форм ОК -5 пільговий стаж позивача становить 15 років 2 місяці 9 днів, у зв`язку з чим немає необхідності додатково підтверджувати пільговий стаж уточнюючими довідкам. Загальний страховий стаж позивача становить 37 років, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність у нього стажу за спірні періоди роботи, який повинен бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 2 при призначенні пенсії відповідно до статті 114 частини 2 пункту 2 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а відтак дії оскаржуване рішення, яким відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії по Списку № 2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказані періоди та інші надані до суду докази у їх сукупності свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах, віднесених до Списку № 2.

Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці та інших доказів, які підтверджували невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірні періоди до суду не надано.

Суд, надаючи оцінку вказаним доводам позивача, зазначає, що а ні спірне у даній справі рішення, а ні наданий до суду представником відповідача відзив на позов не містить в собі жодних доводів стосовно того яким чином відповідачем було обраховано пільговий стаж позивача, що підлягає врахуванню для призначення пільгової пенсії, з урахуванням наданих останнім уточнюючих довідок або ж доводів стосовно неповного врахування відомостей зазначених у таких довідках.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність у нього стажу за спірні періоди роботи, який повинен бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 2 при призначенні пенсії відповідно до статті 114 частини 2 пункту 2 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У зв`язку з викладеним позовні вимоги у частині зарахування спірних періодів часу до пільгового стажу підлягають задоволенню.

Відтак, беручи до уваги, що конституційне право особи на соціальний захист включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в перерахунку пенсії № 72 від 08 лютого 2023 року є таким, що порушує його право на соціальних захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, тому таке рішення слід скасувати як протиправне.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії № 72 від 08 лютого 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці згідно із статтею 114 частиною 2 пунктом 2 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати звернення - а саме з 02 лютого 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко