Справа № 320/14162/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року № 320/14162/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Ірпінської міської ради (далі також відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення строків розгляду по суті клопотання позивача від 19 липня 2021 року про передачу у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:5387 для ведення особистого селянського господарства, площею 1, 4827 га за рахунок земель комунальної форми власності за межами с. Михайлівка-Рубежівка Ірпінської міської ради;

- зобов`язати відповідача на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути по суті клопотання позивача від 19 липня 2021 року про передачу у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:5378 для ведення особистого селянського господарства, площею 1, 4827 га за рахунок земель комунальної форми власності за межами с. Михайлівка-Рубежівка Ірпінської міської ради у порядку, визначеному статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю бездіяльності відповідача, що полягає у неприйнятті у визначений законом строк рішення за наслідком розгляду поданого позивачем клопотання про передачу у приватну власність земельної ділянки.

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву у якому зазначено про прийняття відповідного рішення за наслідком розгляду по суті клопотання позивача від 19 липня 2021 року, у зв`язку з чим відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як позивачем самостійно зазначено у позовні заяві, він у порядку, визначеному статтею 118 Земельного кодексу України (далі також ЗК України), звернувся до Ірпінської міської ради із клопотанням від 19 липня 2021 року щодо отримання у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:5387 для ведення особистого селянського господарства, площею 1, 4827 га, за рахунок земель комунальної форми власності за межами с. Михайлівка-Рубежівка Ірпінської міської ради.

Дане клопотання було відправлено на офіційну електронну адресу Ірпінської міської ради 20 липня 2021 року.

Водночас, рішенням відповідача № 2069-17-VIII від 23 грудня 2021 року позивачу відмовлено у передачі у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:5387, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку з відповідним кадастровим номером.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо порушення порядку розгляду клопотання позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частинами 6 та 7 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином зазначене правове регулювання визначає порядок одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

При цьому визначені у вказаних положеннях ЗК України строки розгляду клопотань, спрямованих на отримання у визначеному порядку земельних ділянок у власність, застосовуються виключно при розгляді безпосередньо клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (місячний строк) та при розгляді розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (двотижневий строк).

Водночас позивачем ставилось питання про передачу у його власність, як було самостійно зазначено ним у такому клопотанні, вже сформованої земельної ділянки, відомості про яку включені до Державного земельного кадастру.

Таким чином, наведені у статті 118 ЗК України положення щодо строків розгляду не можуть бути застосовані у правовідносинах щодо розгляду заявленого позивачем клопотання.

Разом з тим, за відсутності спеціального правового регулювання на рівні ЗК України, у межах спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно частини 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З наведеного суд доходить висновку, що клопотання позивача від 19 липня 2021 року (направлене ним засобами електронного поштового зв`язку 20 липня 2021 року, обставина чого не заперечується відповідачем) мало бути розглянуте відповідачем у строки, визначені частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

Натомість відповідне рішення за наслідком розгляду клопотання позивача прийняте відповідачем лише 23 грудня 2021 року, тобто з порушенням визначених частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» строків.

Враховуючи наведене суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Ірпінської міської ради щодо порушення строків розгляду по суті клопотання від 19 липня 2021 року.

Натомість позовні вимога про зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути по суті клопотання позивача від 19 липня 2021 року про передачу у приватну власність земельної ділянки задоволенню не підлягає, оскільки, як вже зазначалось, рішення за наслідком розгляду клопотання ОСОБА_1 вже прийнято відповідачем 23 грудня 2021 року, а тому задоволення такої позовної вимоги не матиме наслідком здійснення у судовому порядку захисту прав, інтересів або свобод позивача.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваної бездіяльності на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки оскаржувана бездіяльність не відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Щодо питання розподілу судових витрат, необхідно зазначити таке.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини 3 статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивачем було заявлено про вирішення питання про судові витрати, зокрема щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином у передбачений частиною 7 статті 139 КАС України строк питання про судові витрати буде вирішено після ухвалення рішення по суті позовних вимог, у разі надходження до суду в передбаченому процесуальним законом порядку заяви позивача про винесення додаткового рішення з доказами, які підтверджують понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ірпінської міської ради (08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Шевченка, будинок 2-а; 1) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ірпінської міської ради щодо порушення строків розгляду по суті клопотання ОСОБА_1 від 19 липня 2021 року про передачу у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:5387 для ведення особистого селянського господарства, площею 1, 4827 га за рахунок земель комунальної форми власності за межами с. Михайлівка-Рубежівка Ірпінської міської ради.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.