Справа № 460/51078/22
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2023 року м. Рівне №460/51078/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2020, 2021 роки у кількості 75 діб.

Мотивуючи позовні вимоги зазначає, що при звільненні в 2022 році з поліції відповідачем не проведено з ним повного розрахунку, оскільки не виплачено йому компенсацію за невикористані дні відпусток за 2020-2021 роки. Позивач стверджує, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані у попередніх роках, що виражається у праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку. Просить позов задовольнити повністю.

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов, відповідно до змісту якої відповідач заперечує проти їхнього задоволення. Зазначає на обґрунтування такої позиції, зокрема, про те, що чинне законодавство передбачає виплату компенсації за відпустку, яка не була використана поліцейським у році звільнення, а не за попередні роки, а тому правові підстави для виплати позивачу компенсації за невикористану ним відпустку за попередні роки відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач з 28.01.1998 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 30.09.2022 №194 о/с ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції - 30.09.2022.

Під час звільнення позивачу виплачено компенсацію за 15 днів додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік та за 22 календарні доби щорічної основної оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу в 2022 році, що не є спірним у справі.

Листом від 24.10.2022 за №11/К-1051 відповідач повідомив ОСОБА_1 , зокрема, про те, що під час служби в поліції ним не було використано частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рiк у кількостi 15 діб та додаткову оплачувана відпустку за 2020 рiк у кількості 15 діб, а також залишилася невикористаною щорічна основна оплачувана відпустка за 2021 рік у кількості 30 діб та додаткова оплачувана відпустка за 2021 рiк у кількості 15 діб.

У відповідь на заяву позивача щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористані відпустки за 2020-2021 роки, Головне управління Національної поліції в Рівненській області листом від 28.11.2022 за №11/К-1160 повідомило позивача, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звiльняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звiльнення із служби. При цьому одноденний розмiр грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кiлькiсть днiв для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Враховуючи викладене, відповідачем зазначено, що відповiдно до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 30.09.2022 № 194 /с пiд час звільнення зі служби в поліції позивачу виплачено компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку та за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку пропорційно відпрацьованого часу в році звільнення.

Вважаючи, що відповідач порушує його право на отримання грошової компенсації за невикористані протягом 2020-2021 років відпустки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Статтею 45 Конституції України установлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Згідно з ст.74 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Пунктом 1 статті 4 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР установлені такі види щорічних відпусток: 1) основна відпустка; 2) додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; 3) додаткова відпустка за особливий характер праці; 4) інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до ст.76 КЗпП України щорічні додаткові відпустки надаються працівникам: 1) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці; 2) за особливий характер праці; 3) в інших випадках, передбачених законодавством. Тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюються нормативно-правовими актами України.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (ст.60 Закону № 580-VIII).

Згідно з ч.1 та 2 ст.92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР передбачено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Пільги щодо надання учасникам бойових дій чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також щодо одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік визначені також і пунктом 12 статті 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII).

Статтею 5 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII) визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час

Як встановлено судом в ході судового розгляду справи, своїм правом на основні та додаткові відпустки за період проходження служби в поліції за 2020-2021 роки позивач не скористався (75 діб), що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч.7 та 11 ст.93 Закону №580-VIII чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Згідно з ч.9, 10 ст.93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок №260).

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

При цьому, суд зауважує, що в абзацах 7 та 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 йдеться про "невикористану в році звільнення відпустку" без вказівки на її вид (основна чи додаткова).

Таким чином, з нормативного тлумачення наведених правових норм вбачається, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже в протилежному випадку - це суперечитиме суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

Відтак, з огляду на неврегулювання приписами Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин було використано Верховним Судом, зокрема у постановах від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 11.02.2021 у справі № 160/13220/19, від 31.03.2021 у справі № 320/3843/20, від 31.03.2021 у справі № 200/9828/19-а .

Частиною 1 статті 83 КЗпП України закріплено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.24 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР .

Відповідно до вказаної норми, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Таким чином, вказаною нормою передбачено право працівника, який звільняється, на отримання грошової компенсації за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

При цьому, згідно пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР до щорічних відпусток належать: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Отже, у випадку звільнення поліцейських зі служби, такі особи на підставі абзаців 7 та 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260, а також правових норм частини 1 статті 83 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР, мають право на виплату грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки.

Системно проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та обставини справи, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що при звільненні зі служби в поліції позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористані ним в 2020-2021 роках дні відпусток.

Вказане свідчить на користь висновку, що при звільненні позивача зі служби в поліції, відповідач протиправно не провів з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористані у 2020 - 2021 роках календарні дні відпусток, а тому відповідача належить зобов`язати здійснити відповідні нарахування та виплату в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відповідно до ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпусток за 2020-2021 роки.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані ним дні щорічних основних відпусток, а також додаткових відпусток за 2020-2021 роки в загальній кількості 75 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 квітня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Хвильового, 2, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 40108761)

Суддя С.А. Борискін