Справа № 300/3873/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3873/21 пров. № А/857/3816/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції Біньковська Н.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 03 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ) щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з травня місяця 2021 року із врахуванням заробітної плати для обчислення пенсії за період з січня 1993 року по грудень 1997 року згідно з довідкою за вих.№11 від 19 березня 2014 року, виданою ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат»;

зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з травня місяця 2021 року із врахуванням заробітної плати для обчислення пенсії за період з січня 1993 року по грудень 1997 року згідно з довідкою №11 від 19 березня 2014 року, виданої ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі № 300/3873/21 вказаний позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у проведенні з 05 травня 2021 року перерахунку пенсії позивачці на підставі заяви від 01 червня 2021 року у частині непроведення у повному обсязі перевірки достовірність відомостей, визначених у довідці №11 від 19 березня 2014 року, складеної ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат», та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 червня 2021 року про перерахунок пенсії за віком із врахуванням правової оцінки та викладених судом висновків у цій справі. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки суду не надано доказів перевірки відповідачем факту нарахування/ненарахування на суми заробітної плати, які зазначені у довідці №11 від 19 березня 2014 року, страхових внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування, а також в матеріалах справи відсутні докази звернення ГУ ПФУ до ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат» з метою перевірки достовірності вказаної довідки чи неможливості її проведення взагалі і звернення відповідача до відповідної архівної установи з метою отримання необхідної інформації про наявність чи відсутність архівних даних щодо розміру отриманого позивачем доходу (нарахування і виплати заробітної плати на підставі особових рахунків) за період господарської діяльності підприємства 1993-1997 років, передачі чи причин не передачі відповідної документації до архіву, а також проведення звірки за такими архівними матеріалами чи неможливості її проведення взагалі, суд дійшов висновку, що орган пенсійного фонду не вчинив всіх передбачених дій щодо перевірки обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату позивачки №11 для обчислення пенсії, а також достовірності відомостей, зазначених у такій довідці.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило скасувати його та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що подана позивачкою довідка про заробітну плату не може бути врахована для перерахунку її пенсії, оскільки не підтверджена первинними документами, на підставі яких вона видана.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 05 травня 2021 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із записами у трудовій книжці позивача від 10 жовтня 1979 року серії НОМЕР_1 з 14 квітня 1982 року по 15 липня 1998 року ОСОБА_1 працювала в Івано-Франківському птахокомбінаті, який з 14 липня 1994 року перейменований на ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат».

01 червня 2021 року позивачка звернулася до відповідача із заявою, у якій просила взяти до уваги довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 19 березня 2014 року за №11, виданої ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат». Зазначила, що при зверненні із заявою про призначення пенсії вказану довідку у неї не прийняли, оскільки її форма не відповідає вимогам, встановленим законодавством, однак нову довідку вона не має можливості надати, оскільки після ліквідації ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат» відповідні документи не збереглися.

Відповідач листом від 25 червня 2021 рокук за №4547-3994/Г-02/8-0900/21 повідомив позивачку, що довідка про заробітну плату, яку вона надала до сервісного центру, видана без дотримання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, (вказаний додаток 1, підписана однією особою без підтвердження права такого підпису). Тому позивачці було рекомендовано представити нову довідку про заробітну плату, однак повторно до сервісного центру із новою довідкою про заробітну плату вона не зверталась.

Не погоджуючись із такими діями пенсійного органу, ОСОБА_1 за захистом своїх прав звернулася до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Як визначено статтею 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Таким чином, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачка при зверненні до відповідача 12 травня 2021 року із заявою про призначення пенсії надала довідку про заробітну плату №11 від 19 березня 2014 року, виданої ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат» за період з січня 1993 року по грудень 1997 року, копію якої також долучила до заяви про перерахунок пенсії від 01 червня 2021 року.

Відповідно до вказаної довідки заробітна плата позивачки за період з 1993-1997 років, яка враховується при обчисленні пенсії, склала у загальному 11253,95 грн. Зазначено, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок). Довідка видана на підставі відомостей про заробітну плату за 1993-1997 роки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана довідка із порядковим вихідним номером №11 була видана за підписом керівника товариства та головного бухгалтера Чорнописького Б.П. 19 березня 2014 року.

Також судом встановлено, що згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань ОСОБА_2 зазначений керівником, представником і головою комісії з припинення ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат».

Таким чином, на думку апеляційного суду, слід погодитись з думкою суду першої інстанції про безпідставність твердження відповідача про невідповідність довідки з огляду на підписання її ОСОБА_2 , як керівником і бухгалтером ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат».

Водночас апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції щодо необґрунтованих тверджень відповідача про невідповідність довідки вимогам законодавства з огляду на недолучення до неї первинних документів, на підставі яких вона видана, оскільки долучення таких документів до довідки не вимагається, а у самій довідці вказано первинні документи, на підставі яких вона видана.

При цьому судом першої інстанції вірно зауважено, що у верхній правій частині довідки вчинено друкований запис про те, що вона складена і оформлена за формою та змістом згідно з Додатком №1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 2.1 розділу ІІ). Вказана форма довідки встановлена додатком №1 до Порядку №22-1 у редакції від 29 серпня 2014 року.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1, встановлено форму бланку довідки про заробітну плату для обчислення пенсії.

Тобто, станом на 19 березня 2014 року, день оформлення і складання за вихідним №11 спірної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 , Порядок №22-1 визначав дещо інший зміст окремих частин довідки, про що і зазначено судом першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції підставно не взяв до уваги довідку №11 від 19 березня 2014 року, видану ВАТ «Івано-Франківський птахокомбінат», як належний та допустимий доказ на підтвердження отримання позивачкою заробітної плати за період 1993-1997 років в розмірі 11253,95 грн.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивачки про перерахунок її пенсії з урахуванням висновків суду.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі № 300/3873/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк