Справа № 640/11177/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Шелест С.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, становлення та застосування державних (регульованих) цін від 30 травня 2019 року № 522.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2022 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на відсутність підстав для застосування відповідачем ч. 2 ст. 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення», адже вказана норма передбачає застосування адміністративно-господарських санкцій, що протирічить п. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Також позивач наголошує на тому, що у відповідача була відсутня затверджена уніфікована форма акту, що унеможливлює проведення перевірки. Позивач просить врахувати, що для проведення перевірки прибули 2 посадові особи Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві, в той час як акт перевірки підписали 3 особи, що призвело до порушення принципів об`єктивності та неупередженості, відкритості та прозорості здійснення державного нагляду (контролю).

Доводи апеляційної скарги полягають також в тому, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» не уповноважена встановлювати регульовані ціни та у своїй діяльності не застосовує державні регульовані ціни, адже з 10 червня 2018 року ціна на послуги з утримання багатоквартирних будинків відноситься до державних регульованих цін. За таких обставин повноваження відповідача щодо проведення будь-яких заходів з державного нагляду за ціноутворенням та застосуванням регульованих цін, відсутні.

Позивач наголошує на тому, що до розрахунку тарифів на послуги використовував прибиральні площі прибудинкових територій житлових будинків, що відповідали площам, зазначеним в інвентаризаційних відомостях, затверджених рішенням Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, а не в технічних паспортах. Також позивач звертає увагу на те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та КП «ШЕУ» на одній і тій же території, не залежно один від одного та не втручаючись в діяльність один одного, надають різні послуги та здійснюють різні види робіт.

Головне управління Держпродспоживслужби у м. Києві подало відзив на апеляційну скаргу, в якому наголосило, що скаржник дублює текст позовної заяви, фактично не зазначаючи які саме норми матеріального та/або процесуального права неправильно застосував суд першої інстанції, а наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Відповідач зазначає, що саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» визначає рівень цін і подає їх на затвердження органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2022 року - скасувати та задовольнити адміністративний позов, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та сторони не заперечують, що на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік позивачу було вручене повідомлення від 21 березня 2019 року № 186 про проведення планової перевірки суб`єкта господарювання в період з 13 до 24 травня 2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві на предмет дотримання вимог законодавства.

Також Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було видано наказ від 11 травня 2019 року № 2317 «Про проведення планового заходу (перевірки)» та направлення від 11 травня 2019 року № 1862. Предметом перевірки стало дотримання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, законодавства про захист прав споживачів (з проведенням відеофіксації).

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було складено акт від 24 травня 2019 року № 2317-10.

За підсумками перевірки відповідач склав припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 30 травня 2019 року № 552 з вимогою до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» усунути виявлені порушення, які зафіксовані в акті перевірки від 24 травня 2019 року № 2317-10 та вжити заходів відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення», а саме:

1. Щодо застосування в період з 01 липня 2017 року до 30 квітня 2019 року тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які встановлені протиправним та скасованим розпорядженням від 06 червня 2017 року № 668 згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2018 року, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 826/8441/17, у термін до 02 вересня 2019 року;

2. Щодо вартості послуги прибирання прибудинкової території, в яку включено площу, яка закріплена на праві повного господарського відання за КП «Шляхоексплуатаційне управління по ремонту та утримання автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району у м. Києві» на підставі наказу Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації за період з 01 травня 2016 року до 30 квітня 2019 року, у термін до 01 липня 2019 року;

3. В триденний термін з моменту виконання припису повідомити про вжиті заходи Головне управління Держспоживслужби в м. Києві.

Не погоджуючись із вказаним приписом, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», суд першої інстанції виходив з того, що позивач був повідомлений у встановленому законом порядку про призначення планової перевірки Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві, виконав пред`явлені до нього вимоги щодо надання документів та скористався правом на надання зауважень до акта перевірки. Позивач мав можливість, у разі встановлення використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю), проте не скористався таким правом. Крім того рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року у справі № 640/19492/19, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, у задоволенні позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу від 11 травня 2019 року № 2317 «Про проведення планового заходу (перевірки)» було відмовлено.

Також суд першої інстанції зазначив, що до повноважень органів місцевого самоврядування входить саме встановлення (затвердження) тарифів. В той же час під формуванням ціни розуміється механізм визначення рівня ціни товару, послуги. Саме позивач як виконавець розробляє розрахунки щодо рівня цін/тарифів на послуги, тобто визначає рівень цін і подає їх на затвердження органу місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції зазначив, що станом на момент проведення перевірки діяльності позивача розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 червня 2017 року № 668 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» було скасоване, що свідчить про неправомірність застосування КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» встановленого цим розпорядженням тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у період з 20 грудня 2018 року до 12 липня 2019 року.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується також на тому, що послуга з прибирання прибудинкової території включає в себе прибирання тротуарів, дворів, які входять в площу прибирання закріпленої території навколо житлових будинків, а також майданчиків, у тому числі під контейнерами для збирання побутових відходів. Натомість прибирання асфальту вулиці (дороги), тротуарів вздовж вулиць, які є елементами дороги, до переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не входить. У зв`язку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку, що у разі, якщо прибирання відповідних територій здійснювалося працівниками позивача, то вимагати оплати за цю роботу / послуги варто у КП «ШЕУ Печерського району», а не у мешканців будинків.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Першочергово колегія суддів враховує, що питання законності призначення перевірки дотримання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін було предметом судового спору у справі № 640/19492/19, в рамках якої позивач оскаржував наказ Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 11 травня 2019 року № 2317 «Про проведення планового заходу (перевірки)».

Свої вимоги про визнання протиправним та скасування такого наказу позивач обґрунтовував, серед іншого тим, що з 10 червня 2018 року ціни на послуги з утримання багатоквартирних будинків не віднесені до державних регульованих цін.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року у справі № 640/19492/19, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, у задоволенні позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було відмовлено.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що 09 жовтня 2017 року прийнято новий Закон України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності 10 грудня 2017 року та у частині регулювання послуг з управління багатоквартирним будинком введений в дію 10 червня 2018 року. Новим Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено визначення ціни за домовленістю сторін з управління багатоквартирним будинком.

Разом з тим п. 31 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону встановлено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

З огляду на вказану норму права судом зроблено висновок, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм нового Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, правовідносини за якими були врегульовані нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який прямо визначав державне регулювання цін з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві з 10 червня 2018 року не наділене повноваженнями проводити перевірку дотримання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Стосовно твердження скаржника про те, що він не наділений повноваженнями щодо формування, встановлення та затвердження регульованих цін суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідачем не встановлювалося порушення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» порядку «встановлення» (затвердження) тарифів.

У розумінні приписів Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Згідно з п. 2 зазначеного Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Отже, розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг здійснюють саме виконавці / виробники житлово-комунальних послуг.

Розділом 2 «Мета і предмет діяльності» Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» визначено, що на комунальне підприємство покладено надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг.

Таким чином позивач безпосередньо задіяний у механізмі визначення рівня ціни/тарифу, оскільки згідно з законом зобов`язана здійснювати розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подавати їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що позивач не може бути суб`єктом перевірки у межах здійснення заходів державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення, зокрема, за дотриманням вимог формування та застосування державних регульованих цін.

Стосовно доводів позивача про те, що за підсумками перевірки складено акт від 24 травня 2019 року № 2317-10, який не відповідає уніфікованій формі, суд першої інстанції правильно зауважив, що зазначена обставина не нівелює результатів проведеного Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві заходу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про ціни і ціноутворення» органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом. Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами.

Положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, розробляє Методику розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та Методику розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності. Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю). Також, залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів, що затверджується наказом такого органу. Уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством. Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.

Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Відповідно до ч. 15 ст. 4 вказаного Закону при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Колегія суддів враховує, що Методики, передбачені ч. 2 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 342, положеннями п. 2 якої визнані такими, що втратили чинність:

- постанова Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року № 752 «Про затвердження методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)»;

- постанова Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 362 «Про внесення змін до методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)».

Уніфіковані форми актів, розроблені відповідно до вимог Методики, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року № 752, не містили переліку питань залежно від ступеня ризику. Натомість, переліки питань залежно від ступеня ризику містяться виключно в уніфікованих формах актів, затверджених органами державного нагляду (контролю) відповідно до Методики, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 342.

Відповідно, органи державного нагляду (контролю), які не затвердили та не оприлюднили у встановленому Законом порядку уніфіковані форми актів, що відповідають новій Методиці, втратили можливість проведення заходів державного нагляду (контролю), оскільки за результатами перевірок можливо складання актів перевірок виключно за уніфікованою формою.

Уніфіковану форму акта, складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, розроблену відповідно до нової Методики, було затверджено лише наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 26 серпня 2020 року № 1637.

Як вже зазначалося, планову перевірку суб`єкта господарювання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на предмет дотримання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, законодавства про захист прав споживачів Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було проведено у період з 13 до 24 травня 2019 року, тобто до прийняття зазначеного наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 26 серпня 2020 року № 1637.

При оформленні результатів перевірки відповідачем використано уніфіковану форму акту, затверджену наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 серпня 2013 року № 965.

Перевіряючи вплив зазначеної обставини на законність припису від 30 травня 2019 року № 522 з огляду на те, що він складений на підставі акту від 24 травня 2019 року № 2317-10, колегія суддів враховує, що ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», серед іншого, передбачає право суб`єкта господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо, зокрема, органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику.

Проте позивач не скористався правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки у зв`язку з відсутністю затвердженої уніфікованої форми акта.

Верховний Суд, зокрема у справах № 440/4748/1 (постанова від 26 серпня 2021 року), № 420/1850/20 (постанова від 23 грудня 2021 року) сформував правову позицію, яка полягає у тому, що відсутність затвердженої уніфікованої форми акта не може бути підставою для обмеження контролюючого органу у здійсненні покладених на нього законодавством повноважень. Водночас це є підставою для недопуску посадових осіб до перевірки, а не для скасування прийнятих за наслідками її проведення рішень органу державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується та позивачем не заперечується, що посадові особи Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві були допущені до перевірки, на їх вимогу надані документи, необхідні для проведення заходу державного нагляду (контролю).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після фактичного проведення перевірки права позивача порушують лише наслідки відповідної перевірки.

Колегія суддів також враховує, що складений відповідачем акт від 24 травня 2019 року № 2317-10 містить усі відомості, передбачені ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а використання відповідачем уніфікованої форми акту, затвердженої наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 серпня 2013 року № 965, не вплинула на достовірність і повноту фіксування обставин в ході перевірки.

Таким чином підстави для задоволення адміністративного позову та визнання протиправним і скасування припису від 30 травня 2019 року № 522 виникають лише у разі не підтвердження висновків Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, зазначених в такому приписі.

Одне з виявлених відповідачем порушень полягало у застосуванні в період з 01 липня 2017 року до 30 квітня 2019 року тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які встановлені протиправним та скасованим розпорядженням від 06 червня 2017 року № 668 згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2018 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 826/8441/17.

Судом першої інстанції встановлено та позивачем не заперечується, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» нараховувало мешканцям будинків, розташованих у Печерському районі міста Києва, плату за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за тарифами, встановленими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 червня 2017 року № 668 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», зокрема й у період з 01 липня 2017 року до 20 грудня 2018 року.

Разом з тим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2018 року, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у адміністративній справі № 826/8441/17, було частково задоволено позов Всеукраїнської громадської організації «Спілка власників житла України» та визнано протиправним і скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 червня 2017 року № 668.

Надалі постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 826/8441/17 касаційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з приписом від 30 травня 2019 року № 522 позивач у період з 01 липня 2017 року до 20 грудня 2018 року застосовував тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які встановлені протиправним та скасованим розпорядженням від 06 червня 2017 року № 668, а у період з 21 грудня 2018 року до 30 квітня 2019 року - тариф, який не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування.

Надаючи оцінку зазначеним доводам, колегія суддів враховує, що на час проведення перевірки (з 13 до 24 травня 2019 року) розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 червня 2017 року № 668 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» дійсно було визнане протиправним та скасоване рішенням суду, що набрало законної сили.

Разом з тим постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 826/8441/17 касаційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином припис від 30 травня 2019 року № 522 ґрунтується на судових рішеннях, що були скасовані судом касаційної інстанції.

Колегія суддів враховує, що оскаржуваним приписом позивачу було встановлено строк до 02 вересня 2019 року для усунення порушення, яке полягало у застосуванні в період з 01 липня 2017 року до 30 квітня 2019 року тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які встановлені протиправним та скасованим розпорядженням від 06 червня 2017 року № 668.

Отже, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року, на яких ґрунтується зазначена вимога Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, були скасовані постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 826/8441/17 ще до закінчення строку, наданого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» для усунення вказаного порушення.

Також колегія суддів враховує, що станом на 02 вересня 2019 року (термін, наданий відповідачем для усунення порушення) та на цей час рішення за наслідками нового розгляду справи № 826/8441/17 по суті заявлених вимог - не ухвалене. Відповідно, відсутнє судове рішення про визнання протиправним і скасування розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 червня 2017 року № 668.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що п. 1 припису від 30 травня 2019 року № 522, яким позивача зобов`язано усунути порушення щодо застосування в період з 01 липня 2017 року до 30 квітня 2019 року тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які встановлені протиправним та скасованим розпорядженням від 06 червня 2017 року № 668 у термін до 02 вересня 2019 року підлягає скасуванню.

Інше порушення, зазначене в приписі від 30 травня 2019 року № 522, полягало в тому, що до вартості послуги прибирання прибудинкової території за період з 01 травня 2016 року до 30 квітня 2019 року включено площу, яка закріплена на праві повного господарського відання за КП «Шляхоексплуатаційне управління по ремонту та утримання автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району у м. Києві» на підставі наказу Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації. Позивачу надано термін для усунення зазначеного порушення до 01 липня 2019 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», у редакції, що діяла в період з 01 травня 2016 року до 30 квітня 2019 року, (далі - Порядок формування тарифів) було визначено Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Зазначений Перелік включає:

- Прибирання прибудинкової території;

- Прибирання сходових кліток;

- Вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронения);

- Прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі;

- Технічне обслуговування ліфтів;

- Обслуговування систем диспетчеризації;

- Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації;

- Дератизація

- Дезінсекція

- Обслуговування димових та вентиляційних каналів

- Технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, необхідних для електрозабезпечення технічних цілей будинку (освітлення місць загального користування, електропостачання ліфтів, підкачування води), систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності;

- Поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків);

- Поливання дворів, клумб і газонів;

- Прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами;

- Експлуатація номерних знаків на будинках;

- Освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води;

- Енергопостачання ліфтів.

Таким чином Додатком до Порядку формування тарифів визначено чіткий перелік послуг, які входять до послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Крім того відповідно до абз. 3 п. 6 Порядку формування тарифів наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25 грудня 2013 року № 603 було затверджено Норми часу та матеріально-технічних ресурсів, норми обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій.

Додатком 1 до зазначеного наказу визначено рекомендований перелік і періодичність виконання робіт з утримання прибудинкової території.

Водночас вказаним документом також не перебачено виконання таких робіт з утримання прибудинкової території, як прибирання вулиць (доріг), асфальту вулиці (дороги), тротуарів вздовж вулиці, які є елементами дороги.

Судом першої інстанції встановлено, що наказ Головного управління комунальної власності від 21 лютого 2002 року № 23 закріплює на праві повного господарського володіння за КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» шляхи (вулиці), проїзди та тротуари із зазначенням їх площ.

Згідно «План-схеми прибиральних площ» по 259 будинках Печерського району, відповідно до якої позивачем розраховано вартість послуги прибирання прибудинкової території, до складової розрахунку тарифу на послуг прибирання прибудинкової території включено площі тротуарів вздовж вулиць, які є елементами дороги та відповідно до наказу Головного управління комунальної власності від 21 лютого 2002 року № 23 утримуються та обслуговуються за рахунок місцевого бюджету, а не мешканців житлових будинків.

З цих підстав суд першої інстанції прийшов до висновку про законність оскаржуваного припису. Разом з тим суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача щодо підстав визначення площі прибудинкової території для розрахунку вартості відповідних послуг саме з огляду на «План-схеми прибиральних площ».

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що в оскаржуваному приписі відповідачем не обґрунтовано (без зазначення площ та надання експлікацій територій, які накладаються на площі прибирання КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району») свій висновок про завищення площ прибудинкових територій.

Колегія суддів враховує, що припис від 30 травня 2019 року № 522 дійсно не містить такої інформації, однак містить посилання на акт перевірки від 24 травня 2019 року № 2317-10. Розрахунок зменшення приведених площ житлових будинків внаслідок передачі окремих тротуарів на баланс КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» є додатком 2 до вказаного акту перевірки.

Зазначений розрахунок включає в себе відомості, зокрема, про площу прибудинкової території, яка підлягає зменшенню внаслідок передачі тротуарів на баланс іншого комунального підприємства по кожному з 259 будинків, суму звищення нарахувань по житловому будинку за місяць.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач надав копії схем прибиральних територій будинків Печерського району та наказу Головного управління комунальної власності від 21 лютого 2002 року № 23, а також у клопотанні про надання додаткових пояснень навів розрахунок площ, необґрунтовано врахованих до прибудинкових територій, на прикладі будинків за адресами: вул. Інститутська, 13-а, вул. Лабораторна, 11, вул. Лютеранська, 4.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що відповідач не навів розрахунків на обґрунтування свого висновку про завищення площ прибудинкових територій. Разом з тим колегія суддів в цілому погоджується з доводами позивача щодо відсутності графічних матеріалів, які б підтверджували фактичне накладення територій, занесених до схем прибиральних територій будинків Печерського району та вказаних у наказі Головного управління комунальної власності від 21 лютого 2002 року № 23 (де зазначені відомості тільки про площу проїздів, тротуарів відповідних вулиць).

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються також на тому, що схеми прибирання прибудинкових територій будинків комунальної власності Печерського району були затверджені рішенням Печерської районної у м. Києві ради від 09 вересня 2010 року № 1, які й підлягають використанню для надання послуг з прибирання прибудинкової території.

Колегія суддів враховує, що рішенням Київської міської ради від 27 травня 2010 року № 862/4300 «Про затвердження схем прибирання прибудинкових територій» було доручено районним у місті Києві радам у місячний термін затвердити схеми прибирання прибудинкових територій для подальшого застосування їх при розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

На виконання цього рішення Печерська районна у м. Києві рада прийняла рішення від 09 вересня 2010 року № 1, яким затвердила схеми прибирання прибудинкових територій будинків комунальної власності Печерського району.

Згідно з поясненнями позивача та висновками відповідача як при виконанні робіт з прибирання прибудинкових територій, так і при розрахунку вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» керувалася зазначеним схемами.

Колегія суддів враховує, що в рішенні Київської міської ради від 27 травня 2010 року № 862/4300 чітко зазначено, що схеми прибирання прибудинкових територій підлягають затвердженню для подальшого застосування їх при розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до п. 1.2 розділу І статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» у своїй діяльності підприємство керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, рішеннями Київської міської ради, розпорядженнями Київського міського голови, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської військової адміністрації), Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, іншими нормативно-правовими актами та статутом.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що схеми прибирання прибудинкових територій будинків комунальної власності Печерського району були визначені не позивачем, а рішенням органу місцевого самоврядування. Рішення Київської міської ради від 27 травня 2010 року № 862/4300, яким доручено районним у місті Києві радам затвердити схеми прибирання прибудинкових територій для подальшого застосування їх при розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також прийняте на виконання цього рішення Київської міської ради рішення Печерської районної у м. Києві ради від 09 вересня 2010 року № 1 є обов`язковими до виконання для КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва».

Таким чином дії позивача щодо включення до вартості послуги прибирання прибудинкової території площ, які зазначені в рішенні Печерської районної у м. Києві ради від 09 вересня 2010 року № 1, відповідають вимогам рішення Київської міської ради від 27 травня 2010 року № 862/4300.

Колегія суддів враховує, що зазначене рішення Київської міської ради було прийняте відповідно до ст.ст. 26, 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Постанова Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 втратила чинність у зв`язку прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», якою затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Разом з тим Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є додатком до порядків формування тарифів, затверджених як постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529, так і постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 включають в себе прибирання прибудинкової території, однак не регулюють питання визначення меж, площі прибудинкової території.

Крім того рішення Київської міської ради від 27 травня 2010 року № 862/4300 та рішення Печерської районної у м. Києві ради від 09 вересня 2010 року № 1 були прийняті вже після видачі наказ Головного управління комунальної власності від 21 лютого 2002 року № 23.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» не було підстав для розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій інших відомостей про площу прибудинкових територій, ніж були визначені рішенням Печерської районної у м. Києві ради від 09 вересня 2010 року № 1, що є чинним і обов`язковим до виконання.

Також колегія суддів враховує, що за змістом доводів Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві контролюючий орган ставить під сумнів правильність визначення меж прибудинкових територій, затверджених рішенням Печерської районної у м. Києві ради від 09 вересня 2010 року № 1, а саме - не погоджується з віднесенням окремих тротуарів в площу прибирання закріпленої території навколо житлових будинків, вважаючи, що такі тротуари розміщені вздовж вулиці і є елементами дороги.

Разом з тим рішення Печерської районної у м. Києві ради від 09 вересня 2010 року № 1 не є предметом оскарження в цій справі, а дослідження правомірності віднесення тих чи інших тротуарів до прибудинкової території навколо житлового будинку зазначеним рішенням - не є предметом доказування у цій справі. Відповідний спір підлягає вирішенню у справі за участю органу, який прийняв рішення про визначення схем прибирання прибудинкових територій.

Натомість у рамках цієї справи належить перевірити правомірність застосування позивачем рішення Печерської районної у м. Києві ради від 09 вересня 2010 року № 1, зокрема при розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Як вже зазначалося, вказане рішення є чинним і обов`язковим до виконання позивачем згідно з п. 1.2 розділу І статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», зокрема й при розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що п. 2 припису від 30 травня 2019 року № 522, яким позивача зобов`язано у термін 01 липня 2019 року усунути порушення, яке полягає у включенні до вартості послуги прибирання прибудинкової території площі, яка закріплена на праві повного господарського відання за КП «Шляхоексплуатаційне управління по ремонту та утримання автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району у м. Києві» за період з 01 травня 2016 року до 30 квітня 2019 року також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши та оцінивши докази, які приєднані до матеріалів справи, за правилами ст. 90 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про те, що Головне управління Держпродспоживслужби у м. Києві не довело правомірності свого рішення - припису від 30 травня 2019 року № 522.

Натомість доводи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» вказують на наявність підстав для задоволення адміністративного позову та визнання протиправним і скасування припису про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, становлення та застосування державних (регульованих) цін від 30 травня 2019 року № 522.

Отже, доводи апеляційної скарги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та є підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2022 року - скасувати та задовольнити адміністративний позов.

Відповідно до пп.пп. б, в п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини, в якій серед іншого зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Правила розподілу судових витрат визначені у ст. 139 КАС України. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921 грн 00 коп, а при зверненні з апеляційною скаргою - 2481 грн 10 коп.

Зазначені суми судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2022 року - скасувати.

Адміністративний позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, становлення та застосування державних (регульованих) цін від 30 травня 2019 року № 522.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» судовий збір у розмірі 1921 грн 00 коп, сплачений за подачу позовної заяви та у розмірі 2481 грн 10 коп, сплачений за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

С.Б. Шелест