Справа № 2-а-6873/11
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-6873/11 Суддя (судді) першої інстанції: Чех Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 10 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Відкритого акціонерного товариства «Радикал», про визнання дій неправомірними, перерахунок соціальних виплат та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Відкритого акціонерного товариства «Радикал» про визнання дій неправомірними, перерахунок соціальних виплат та відшкодування моральної шкоди, згідно якого визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України Дніпровського району міста Києва щодо неправильного розрахунку пенсії ОСОБА_1 , як військовозобов`язаному, призваному на збори із заробітної плати 0,3 грн./місяць, одержаної позивачем за роботу в зоні відчуження ЧАЕС у 1986 році. Зобов`язано Управління пенсійного фонду України Дніпровського району міста Києва: скасувати розпорядження про призначення пенсії позивачу - ОСОБА_1 від грудня 2011 року; затвердити нове розпорядження з достовірними даними розрахункової суми заробітної плати, яким встановити розрахунковий розмір заробітної плати для обчислення пенсії позивачу в сумі 0,3 грн./ місяць; здійснити перерахунок та виплати сум державної пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, з урахуванням виплачених сум, з розрахунку 0,03 грн. /місяць з 01.04.1997 року по 31.03.2003 року, з урахуванням зміни індексу вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати; здійснити перерахунок та виплати сум державної пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи, з урахуванням виплачених сум, з розрахунку 0,03 грн. /місяць з 01.04.2003 року, з урахуванням зміни індексу вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 24.10.2011 року та щодо непризначення та невиплати позивачу одноразової компенсації як учаснику ЛНА на ЧАЕС, інваліду 3 групи в розмірі 30 мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва надати позивачу відповідь на звернення від 24.10.2011 року та здійснити нарахування, а відповідача Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації в сумі 30 мінімальних заробітних плат, як учаснику ЛНА на ЧАЕС, інваліду 3 групи, з розрахунку мінімальної заробітної плати, яка визначається на момент виплати.

Постановою Верховного Суду від 27.02.2020 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 року в частині скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2012 року щодо задоволених позовних вимог, скасовано, та залишено в цій частині постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2012 року в силі. В решті постанову від 06.06.2016 року залишено без змін.

18 січня 2023 року до суду надійшла заява від позивача про встановлення судового контролю за виконанням Постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2012 року.

Вказана заява мотивована тим, що пенсійний фонд ще не приступив до виконання судового рішення та взагалі не збирається.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 10 лютого 2023 року заяву залишено без задоволення.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про існування у позивача об`єктивної можливості отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження.

Позивач не погодився із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про встановлення судового контролю.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

03 квітня 2023 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах регулюється ст. 382 КАС України, якою передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 235/7638/16-а.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 по справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 по справі № 640/13988/19.

Суд першої інстанції встановив, що 24 квітня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у відношенні боржника Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, та 29.04.2020 року видано виконавчі листи у відношенні Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації.

Однак, вказані оригінали виконавчих листів містяться в матеріалах справи, та в них здійснено креслення та виправлення ручкою.

25.01.2023 року Дніпровський районний суд м. Києва розглянув заяву ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів та ухвалив судове рішення про її задоволення.

На момент розгляду заяви судом першої інстанції про встановлення судового контролю за виконанням постанови, дублікати виконавчих листі замість втрачених (знищених) судом не видавались.

Тож, відсутні об`єктивні підстави вважати, що у разі не встановлення судового контролю, рішення суду залишиться невиконаним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Водночас, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Матеріали справи свідчать, що із заявою про встановлення судового контролю позивач звернувся 18.01.2023 року.

Проте, позивач, станом на час звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю, до органів виконавчої служби, з метою примусового виконання постанови суду від 13.09.2012 року, не звертався.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення у цій справі, за умови звернення позивачем до його виконання у встановленому для цього порядку, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні розглядуваної заяви.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає з підстав, наведених вище.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав скасування оскаржуваного судового рішення суду не вбачається.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 10 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Суддя Файдюк В.В.