Справа № 756/2824/23
Суддя: Шролик І. С.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

26.04.2023 Справа № 756/2824/23
Номер справи 756/2824/23
Номер провадженя 2-а/756/57/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Гаврилко Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Сказка М.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплату послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Обертаса Олега Федоровича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Київська міська рада про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серія 1КІ № від 19 січня 2023 року, справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити; визнати протиправними дії головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Обертаса О.Ф. щодо тимчасового затримання автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 ; стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 19 січня 2023 року інспектором Обертасом О.Ф. винесено постанову серії серія 1КІ № про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. Вважає постанову незаконною, прийнятою із порушенням вимог законодавства, такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

19 січня 2023 року біля 15 год. 30 хв. позивач керував автомобілем марки «SuzukiGrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_1 в напряму з вулиці Кирилівська у м. Києві на перехресті вул. Кирилівська - вул. Введенська, зупинив автомобіль якомога ближче до бордюру за пішохідним переходом, нанесеним на проїзну частину дороги фарбою білого кольору, біля будинку за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 14-18, не спричинивши своїми діями небезпеки дорожнього руху.

Стверджує, що по ходу руху автомобіля, дорожній знак 5.38.1 «Пішохідний перехід», не був встановлений. Вказаний знак висить на електричному бетонному стовпі, де його не було видно. Позивач залишив автомобіль, припаркований на декілька хвилин. Повернувшись побачив, як вантажний автомобіль - евакуатор з краном-маніпулятором здійснюють погрузку. Намагаючись зупинити, на його думку, протиправні дії відповідача, оскільки автомобіль не створював учасникам дорожнього руху перешкоди, позивач викликав поліцію. Інспектор повідомив, що рішення прийнято, усі документи можна отримати на спецмайданчику для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів ГУ НП у м. Києві після сплати штрафу та коштів за надання послуг по транспортуванню.

Поліція, що прибула на виклик, зайняла позицію інспектора, та прийняла від нього заяву. Інспектор відмовив у зупиненні евакуації автомобіля. В результаті автомобіль доставлено на спецмайданцик. В той же день позивачем сплачено штраф, послуги за евакуацію автомобіля, послуги за збереження автомобіля на спецмайданчику за одну добу. Після чого, забрав автомобіль. Проте, Акт огляду та оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не надали. Також не було і оскаржуваної постанови й Акту огляду, чи Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, що є грубим порушенням ст. 279 і КУпАП та пункту 8 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання. За наведених обставин, на думку позивача, інспектор під час тимчасового затримання автомобіля не дотримався вимог чинного законодавства.

Ознайомившись з Актом огляду та оскаржуваною постановою, які надійшли на адресу позивача після звернення до Департаменту транспортної інфраструктури, позивач звертає увагу, що Акт заповнено Обертасом О.Ф. від руки, де замість прізвищ двох понятих, зазначено «фотофіксація»; в преамбулі Акту зазначено, що він складений 19 січня 2023 року о 15 год. 29 хв. за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 18. Проте, автомобіль на вул. Кирилівській не стояв, а був припаркований на вул. Введенська, біля багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 14-18.

В постанові не зазначено відстань від автомобіля до пішохідного переходу, не вказано за допомогою яких інструментів вимірювалась довжина. Позивач наголошує, що автомобіль не стояв на пішохідному переході та ближче 10 метрів до нього. Відсутні належні та допустимі докази порушення ним ПДР, до оскаржуваної постанови не долучені, інспектором нічого не зазначено. Автомобіль був припаркований на вул. Веденська, за пішохідним переходом.

Отже, в оскаржуваній постанові місце вчинення адміністративного правопорушення - АДРЕСА_1 визначено інспектором невірно, суть правопорушення зазначено не чітко. Також, в постанові не зазначено про здійснення фіксації в режимі фотозйомки (відеозапису) факту, за допомогою яких інструментів встановлено, що відстань від припаркованого автомобіля до пішохідного переходу склала менше 10 метрів.

Крім того в постанові не зазначено, дані про технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію.

На переконання позивача головний інспектор з паркування Обертас О.Ф. не наділений владними повноваженнями для накладення адміністративного стягнення згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вказує, що покладання повноважень «інспектора з паркування» Департаменту транспортної інфраструктури, визначених рішенням Київської міської ради від 27.09.2018 року на «головного інспектора з паркування», жодним рішенням Київської міської ради не передбачено, що свідчить про перевищення Обертасом О.Ф. владних повноважень.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2023 року визначено головуючим суддю Шролик І.С.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Уповноваженою особою Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Сказком М. 24 березня 2023 року подано до суду відзив на позовну заяву.

В мотивування поданого відзиву зазначає, що фотофіксація обставин адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 19 січня 2023 року здійснена за допомогою терміналу ParkUp, який всупереч твердженням позивача є сертифікованим приладом та має відповідний сертифікат, виданий ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ». Зауважує, що у разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання, у відповідності до вимог КУпАП відбувається без присутності понятих.

Так, зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб «SuzukiGrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за позивачем, зупинено ближче 10 метрів від пішохідного переходу, на підтвердження чого долучено фотоматеріали у кількості 5 шт. Інспектором здійснено замір відстані за допомогою вимірювальної рулетки, за результатами якого встановлено, що транспортний засіб зупинено на відстані 3 метри 20 сантиметрів до пішохідного переходу. Враховуючи викладене, таке розміщення транспортного засобу є порушенням пункту 15.9 г) ПДР, відповідно до якого зупинка транспортного засобу забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Також представник стверджує, що посилання ОСОБА_1 на неточність формулювання суті адміністративного правопорушення є надуманими та необґрунтованими, оскільки зазначена суть адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові повністю відображає суб`єктивну сторону вчиненого діяння, а саме зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів до пішохідного переходу. Те, що ним транспортний засіб зупинено після, а не до пішохідного переходу не змінює об`єктивну сторону порушення, яке передбачає заборону паркування ближче 10 метрів з обох сторін переходу.

З посиланням позивача на невідповідність вказаної адреси в Акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу фактичному розташуванню транспортного засобу представник погоджується, що була допущена технічна описка щодо місця розташування транспортного засобу. Проте, допуск інспектором з паркування такої описки, жодним чином не спростовує наявність факту вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується матеріалами фотофіксації.

Крім того зазначає, що позивачем не доведено невідповідності встановленого знака діючим національним стандартам. Знак 5.38.1 «Пішохідний перехід» улаштований на перехресті, окрім того, міститься також дорожня розмітка.

Позивачем не надано доказів неправомірної поведінки головного інспектора з паркування а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Щодо твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності посади «головного інспектора з паркування» зазначають, що класифікатором професій ДК 003:2010 передбачені правила розширення (уточнення) назв професій. Так, відповідно до примітки 2 додатку В Класифікатора професій назви професій можуть бути розширені термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи тощо. Таким чином назву посади «головний інспектор» було розширено словами, які уточнюють виконувані роботи і виписано як «головний інспектор з паркування». За наведених мотивів, представник Департаменту вказує на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , просить відмовити у їх задоволені.

Позивач ОСОБА_1 23 березня 2023 року звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва 24 березня 2023 року задоволено клопотання позивача, визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено засідання з повідомленням (викликом) сторін на 07 квітня 2023 року на 09.00 год.

07 квітня 2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій не погоджується із доводами викладеними у відзиві.

Також, 07 квітня 2023 року на офіційну електронну адресу від ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення експертизи, на вирішення якої просить поставити питання: чи наділений головний інспектор з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Обертас О.Ф. владними повноваженнями згідно з рішенням Київської міської ради від 27.09.2018 року № 1530/5594 «Про уповноваження посадових осіб (інспекторів з паркування) Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зі змінами внесеними рішенням Київської міської ради від 12.11. 2019 року № 31/7604 «Про деякі питання організації роботи управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на винесення постанови серії 1КІ № від 19 січня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані у режимі фотозйомки (відеозапису)?

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволені клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи.

07 квітня 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 21 квітня 2023 року за клопотанням представника відповідача.

14 квітня 2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказував, що працівники юридичної служби Департаменту мають право представляти без окремого доручення інтереси як Київської міської ради так і службових осіб, зокрема головних інспекторів з паркування. Щодо твердження позивача про незаконне облаштування пішохідного переходу на перехрестті вул. Кирилівська - вул. Введенська надав довідку, що пішохідний перехід здійснено відповідно до припису та за погодженням Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в м. Києві наданого листом від 09 серпня 2017 року № 7319/125/19/01-2017.

Вказує, що позивачем свідомо не зазначено інформацію з листа УПП в м. Києві від 01 лютого 2023 року, що УПП у м. Києві не є правонаступником управління превентивної діяльності ГУ НП у м. Києві, тому інформацією про погодження схем організації дорожнього руху до 17 вересня 2017 року не володіє. Оскільки погодження надавалося листом Управління превентивної діяльності Головного управління НП в м. Києві наданого листом від 09 серпня 2017 року №7319/125/19/01-2017 тому УПП м. Києві Департаменту патрульної поліції і не володіло інформацією щодо погодження.

Щодо повноважень головного інспектора з паркування Обертаса О.Ф., зазначає, що відповідно до п. 1, 2 частини 3 Посадової інструкції головного інспектора з паркування, його основними обов`язками, крім іншого, є розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 та 3 ст. 122 КУпАП.

18 квітня 2023 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшли пояснення. Ще раз наголошував на тому, що оскаржувана постанова базується виключно на припущеннях інспектора Обертаса О.Ф., а тому є протиправною та підлягає скасуванню. Також наголошував на тому, що тимчасово затримувати транспортні засоби та накладати адміністративні стягнення на правопорушення мають виключно посадові особи, які займають посади «інспектор з паркування».

У судовому засіданні 21 квітня 2023 року позивач позов підтримав з підстав та мотивів викладених у ньому. Пояснив, що зупинив автомобіль на вул. Введенська, якомога ближче до бордюру за пішохідним переходом, нанесеним на проїзну частину дороги фарбою білого кольору, та своїми діями не спричинив небезпеки дорожнього руху, автомобіль не заважав пішоходам. Наголошував, що автомобіль не стояв на пішохідному переході та ближче 10 метрів до нього. Вказував на ряд суттєвих порушень, допущених при складанні оскаржуваної постанови. Зокрема, місце вчинення адміністративного правопорушення - АДРЕСА_1 визначено інспектором невірно, суть правопорушення зазначено не чітко, розпливчато, безпідставно, також не зазначено за допомогою яких інструментів для вимірювання довжини (рулетка, лазерна рулетка) встановлено, що відстань від припаркованого автомобіля до пішохідного переходу склала менше 10 (десяти) метрів, не зазначено, дані про технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію (назву, тип, інвентарний номер, серія пристрою, тощо). Також вказував, що інспектор Обертас О.Ф. не наділений повноваженнями на складання постанови.

Представник Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який також наділений правом без окремого доручення представляти головного інспектора з паркування Обертаса О.Ф. та Київську міську раду, у судовому засіданні 21 квітня 2023 року проти позову ОСОБА_1 заперечував в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві та у поданих запереченнях на відповідь на відзив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Заслухавши позицію позивача та представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 19 січня 2023 року головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплату послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Обертасом О.Ф. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1КІ № , відповідно до якої 19 січня 2023 року 15 год. 33 хв. за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 11/18, ОСОБА_1 транспортний засіб «SuzukiGrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_1 зупинено на пішохідному переході або ближче 10 метрів до нього, чим порушено пункт 15.9 г) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що фото/відео фіксація правопорушення здійснювалась технічним засобом Термінал ParkUP.

З Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу «SuzukiGrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_1 від 19 січня 2023 року вбачається, що головним інспектором з паркування Обертасом О.Ф. відповідно до ст. 265-4 КУпАП, із застосуванням фотофіксації здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу, шляхом його направлення для зберігання на спецмайданчик: АДРЕСА_2 .

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10 серпня 2013 року, встановлено що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до підпункту 5.31 пункту 5 Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що затверджений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 2089 від 18.11.2018 року Департамент, відповідно до покладених на нього завдань, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 15.9 г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.01 року (з наступними змінами), передбачено заборону зупинки на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до п. 15.10 Правил дорожнього руху, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Як передбачено у п. 1.10 вищезазначених Правил, зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Оскільки стоянка є припиненням руху транспортного засобу на час більший ніж 5 хв., не пов`язана з посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу, то цілком зрозуміла вимога заборони стоянки в місцях, де заборонена і зупинка, бо стоянка створюватиме ще більші незручності учасникам дорожнього руху, ніж зупинка.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено, що ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки до ст.122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Частиною 1 статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Згідно з пунктом г частини 2 статті 265-4 КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху якщо транспортний засіб зупинено на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту),частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Суд звертає увагу, що тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування, яке здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, є наслідком вчинення правопорушником порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту).

Як встановлено судом, на веб-сайті, посилання на який міститься в оскаржуваній постанові, через ідентифікатори доступу до фото/відеоматеріалів правопорушення: https://kyiv.digital/penalty/check, індифікатор для доступу до інформації на вебсайті номер постанови: міститься п`ять фотознімків, виконаних з різних ракурсів. Вказані фото правопорушення в роздрукованому вигляді долучені до відзиву на позовну заяву.

Зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 , зупинено ближче 10 метрів від пішохідного переходу. Окрім того з фото 2 вбачається, що інспектором було здійснено додатковий замір відстані за допомогою рулетки, за результатами якого видно, що від задньої частини транспортного засобу до початку пішохідного переходу відстань становить 287 см. (а.с.74).

Наведене в сукупності доводить, що розташування транспортного засобу позивача на відстані менше ніж 10 метрів від пішохідного переходу, що підтверджується матеріалами фотофіксації.

Слід наголосити, що факт того, що відстань від транспортного засобу до пішохідного переходу становить менше 10 метрів не викликає жодних сумнівів у суду, у зв`язку з чим необґрунтованими є твердження позивача про те, що припаркований автомобіль не стояв на пішохідному переході та ближче 10 метрів до нього та не створював небезпеки учасникам дорожнього руху. Також, є безпідставними твердження позивача щодо не здійснення інспектором вимірювань точної відстані, оскільки в даному випадку вказані обставини підтверджені матеріалами фотофіксації. Не змінює суті порушення з якого боку до, чи після пішохідного переходу стояв припаркований автомобіль, оскільки законодавчо визначена заборона паркування з обох боків від переходу.

На переконання суду, твердження позивача про невідповідність вказаної у протоколі адреси фактичному розташуванню транспортного засобу, не спростовує факту порушення позивачем пункту 15.9 г) Правил дорожнього руху, й місце розташування автомобіля на перехресті вул. Кирилівська- вул.Введенська, що зафіксовано фотосвітлинами.

Аналогічна правова позиція щодо урахування неточностей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності висловлена Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 459/1801/17, яку суд застосовує до спірних правовідносин згідно положення п. 5 ст. 242 КАС України.

Також на переконання суду позивачем не доведено невідповідність встановленого дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід», діючим національним стандартам.

Як встановлено судом, з фото світлини наданої позивачем, з усіх сторін перехрестя розташований знак 5.38.1 «Пішохідний перехід» (а.с. 22).

Окрім того, згідно п.8.1,8.5 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальників. Дорожня розмітка використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює, або уточнює.

Отже, твердження позивача, що він не бачив розташування знаку, суд не приймає до уваги оскільки нанесена горизонтальна розмітка «Пішохідний перехід» як видно з фотознімків уточнює наявні на перехресті дорожні знаки і їх виконання є обов`язковим для учасників дорожнього руху.

Варто зазначити і про те, що термінал ParkUp, за допомогою якого здійснено фотофіксацію обставин адміністративного правопорушення є сертифікованим приладом та має відповідний сертифікат, виданий ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», копія якого долучена до відзиву та міститься в матеріалах справи.

При цьому, покликання позивача на відсутність понятих при тимчасовому затриманні транспортного засобу, спростовуються зазначеними в Акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відомостями про застосування фотофіксації, щоузгоджується із ч. 1 ст. 265-4 КУпАП, де визначено, що у разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. В цій частині заперечення представника відповідача суд вважає слушними.

Суд вважає неприйнятними доводи позивача щодо відсутності в головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради - Обертаса О.Ф. повноважень щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення , оскільки такі повноваження підтверджуються дослідженою судом посадовою інструкції «головного інспектора з паркування», з якої вбачається, що до основних посадових обов`язків належить: розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою, другою статті 152-1 КУПАП від імені виконавчого органу Київської міської державної адміністрації відповідно до наданих повноважень: застосування автоматизованої системи контролю оплати вартості послуг з паркування транспортних засобів; виявлення та фіксація в режимі фотозйомки (відеозапису) порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, проведення тимчасового затримання транспортних засобів у випадках передбачених законом.

Наведене в сукупності свідчить про те, що у посадової особи Обертаса О.Ф. при складанні оскаржуваної постанови був наявний відповідний обсяг повноважень та правові підстави для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що оскаржувана постанова серії 1КІ № від 19 січня 2023 року прийнята уповноважено особою, із дотриманням вимог діючого законодавства, в межах наданих йому повноважень, за наявністю допустимих та достатніх доказів для доведеності вчинення ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, тому відсутні правові підстави для її скасування, як і для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії головного інспектора.

Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплату послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Обертаса Олега Федоровича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Київська міська рада про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2023 року.

Суддя І.С. Шролик