Справа № 620/6789/22
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6789/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року (розглянута за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 26 грудня 2022 року) у справі за адміністративним позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (), в особі Філії «Чернігівське лісове господарство» () (Державного підприємства «Чернігівське лісове господарство») до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року, Державне підприємство «Чернігівське лісове господарство» (далі - позивач) звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними та скасувати, винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення № 1967/25010700 від 17.02.2022, яким ДП «Остерський військовий лісгосп» (ДП «Чернігівський лісгосп», як правонаступнику) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в розмірі 599559,00 грн, з яких 514703,00 грн за податковим зобов`язанням та 84856,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № 1968/25010700 від 17.02.2022, яким ДП «Остерський військовий лісгосп» (ДП «Чернігівський лісгосп», як правонаступнику) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) в розмірі 1873208,00 грн за штрафними санкціями.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення (далі - оскаржувані ППР) є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки основним видом діяльності ДП «Остерський військовий лісгосп», правонаступником якого є позивач, є лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві. Норми П(С)БО № 30 «Біологічні активи» не розповсюджуються на діяльність підприємства лісового господарства в частині витрат на лісове господарство, а розповсюджується на біологічні активи сільськогосподарської діяльності. Наголошує, що сільськогосподарська діяльність і діяльність у сфері лісового господарства та лісозаготівлі є окремими і самостійними видами діяльності. Положеннями Методичних рекомендацій, затвердженими наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 14.05.2013 № 124, не встановлено необхідності або обов`язку виключення із витрат і собівартості товарної продукції витрат на вирощування лісу, посадкового матеріалу і інших спірних витрат, які включаються до витрат основного виробництва (рахунок 23) та списання їх на витрати по створенню біологічних активів. В даному випадку в результаті понесення підприємством витрат на лісовідтворення не створюється новий об`єкт, який може бути об`єктом обліку біологічних активів, а підтримується у відповідному стані природний ліс, який не є об`єктом обліку біологічних активів, відповідно не знаходиться і не може знаходитись на балансі і на бухгалтерському обліку ДП «Остерський військовий лісгосп».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано, винесені Головним управлінням ДПС у Чернігівській області податкові повідомлення-рішення № 1967/25010700 від 17.02.2022, яким ДП «Остерський військовий лісгосп» (ДП «Чернігівський лісгосп», як правонаступнику) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в розмірі 599559,00 грн, з яких 514703,00 грн за податковим зобов`язанням та 84856,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № 1968/25010700 від 17.02.2022, яким ДП «Остерський військовий лісгосп» (ДП «Чернігівський лісгосп», як правонаступнику) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) в розмірі 1873208,00 грн за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

24 квітня 2023 року на поштову адресу Шостогоапеляційного адміністративного суду від Державного підприємства «Чернігівське лісове господарство» надійшло клопотання про заміну сторони у справі її правонаступником, а саме Державне підприємство «Чернігівське лісове господарство» замінити на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (ДП «Ліси України») (), в особі Філії «Чернігівське лісове господарство» ().

Необхідність здійснення заміни позивача у справі обґрунтоване припиненням діяльності ДП «Чернігівське лісове господарство».

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Надаючи правову оцінку клопотанню Державного підприємства «Чернігівське лісове господарство» про заміну позивача у справі на його правонаступника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до наказу Держлісагентства України № 855 від 28.10.2022 року, на час винесення рішення у суді першої інстанції і подання апеляційної скарги у справі, позивач, ДП «Чернігівський лісгосп», перебувало у стадії припинення.

02.02.2023 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань було внесено відомості про припинення Державного підприємства «Чернігівське лісове господарство» як юридичної особи.

У зв`язку з припиненням ДП «Чернігівський лісгосп» всі його права та обов`язки перейшли до ДП «Ліси України», яке відповідно до п. 8 вищезазначеного наказу є правонаступником прав та обов`язків припиненого ДП «Чернігівський лісгосп».

ДП «Ліси України» на базі приєднаних до нього у процесі реорганізації державних підприємств було утворено відокремлені підрозділи, філії, зокрема і філію «Чернігівське лісове господарство».

Відповідно до п. 3.1 Положення про філію «Чернігівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», філія діє від імені ДП «Ліси України» та в його інтересах.

Враховуючи зазначене, у справі відбулось правонаступництво прав та обов`язків у зв`язку з реорганізацією та припиненням Державного Підприємства «Чернігівське лісове господарство».

Таким чином, ДП «Ліси України», не є стороною у даній справі, а позивача, ДП «Чернігівський лісгосп», припинено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів зазначає, з 03.02.2023 року належним позивачем у справі № 620/6789/22 є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (ДП «Ліси України», , юридична адреса: Україна, 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А), в особі Філії «Чернігівське лісове господарство» (, юридична адреса: 14013, м. Чернігів, вул. Олександра Молодчого, 18).

У зв`язку з тим, що 02.02.2023 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено відомості про припинення Державного підприємства «Чернігівське лісове господарство» як юридичної особи, наявні всі підстави для заміни позивача на його правонаступника Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (ДП «Ліси України») в особі Філії «Чернігівське лісове господарство».

Отже, відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, що є підставою для заміни сторони у справі в порядку ст. 52 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

Відтак, Державним підприємством «Чернігівське лісове господарство» підтверджено наявність підстав, визначених ст. 52 КАС України, для здійснення заміни відповідача її правонаступником.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подане клопотання та здійснити заміну позивача у порядку процесуального правонаступництва з Державного підприємства «Чернігівське лісове господарство» на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (ДП «Ліси України») (), в особі Філії «Чернігівське лісове господарство» ().

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що копіями наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 № 539 та Статуту ДП «Чернігівське лісове господарство», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 26.01.2022 № 182, Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.06.2022 підтверджується те, що Державне підприємство «Остерський військовий лісгосп» з 18.02.2022 припинено у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до ДП «Чернігівське лісове господарство», яке є правонаступником прав та обов`язків (а.с.88-116).

Згідно із зазначеним вище Витягом з ЄДР видами економічної діяльності ДП «Остерський військовий лісгосп», зокрема, є: 02.10. Лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві (основний); 02.20 Лісозаготівлі; 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві.

На підставі наказу від 14.12.2021 № 2155-п, направлень від 14.12.2021 № 4062, № 4063, № 4064 ГУ ДПС у Чернігівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Остерський військовий лісгосп» щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 20.12.2021 (а.с.131-134).

За результатом проведеної перевірки податковим органом 19.01.2022 складено Акт № 392/07/14304732 (далі - Акт перевірки), відповідно до змісту якого уповноважені особи відповідача, зокрема, встановили порушення:

п.7, п.11 П(С)БО 16 «Витрати, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), ДП «Остерський військовий лісгосп» занижено податок на прибуток на суму 514703 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 116 318,00 грн, за 2018 рік на суму 112 223,00 грн, за 2019 рік на суму 110 880,00 грн, за 2020 рік на суму 175 282,00 грн;

п.п. 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, «Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 (зі змінами та доповненнями), ДП «Остерський військовий лісгосп» занижено розмір нарахувань частини чистого прибутку у розмірі 1 873208,00 грн, за 2017 рік на суму 397616 грн, за 2018 рік на суму 383261 грн, за 2019 рік на суму 453915,00 грн, за 2020 рік на суму 638416 грн (а.с.20-62).

Не погоджуючись з вказаним актом перевірки, позивачем 02.02.2022 подано пояснення та заперечення (а.с.63-75), однак останні ГУ ДПС у Чернігівській області залишені без задоволення, а порушення встановлені в акті - без змін (а.с.76-81).

З огляду на вказані порушення, ГУ ДПС у Чернігівській області 17.02.2022 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 1967/25010700, згідно з яким ДП «Остерський військовий лісгосп» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на 514703,00 грн та застосовану штрафну санкцію у розмірі 84856,00 грн (а.с.82-84);

№ 1968/25010700, згідно з яким ДП «Остерський військовий лісгосп» збільшено суму грошового зобов`язання частина чистого прибутку (доходу) господарськиї організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) на 1873208,00 грн (а.с.85-87).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України).

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП «Остерський військовий лісгосп» здійснювало господарську діяльність, що відповідно до класифікатора видів економічної діяльності відноситься до Розділу 02 Секції А «Лісове господарство та лісозаготівлі».

В Акті перевірки зазначено, що до рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» віднесено витрати на відновлення лісів. Відповідно до даних бухгалтерського обліку підприємства по рах. 232 «Лісогосподарське виробництво» стаття витрат «відновлення лісів» складається, в тому числі, з: посадки л/к, підготовка ґрунту, розсадник, теплиця, доповнення л/к, заготівля насіння (береза, дуба, сосни, інші) та ін. Перевіркою встановлено порушення ДП «Остерський військовий лісгосп» п.7, п.11 П(С)БО 16 «Витрати, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), ДП «Остерський військовий лісгосп» занижено податок на прибуток на суму 514703 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 116 318,00 грн, за 2018 рік на суму 112 223,00 грн, за 2019 рік на суму 110 880,00 грн, за 2020 рік на суму 175 282,00 грн; п.п. 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, «Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 (зі змінами та доповненнями), ДП «Остерський військовий лісгосп» занижено розмір нарахувань частини чистого прибутку у розмірі 1 873208,00 грн, за 2017 рік на суму 397616 грн, за 2018 рік на суму 383261 грн, за 2019 рік на суму 453915,00 грн, за 2020 рік на суму 638416 грн (а.с.20-62).

Як зазначено в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях «Остерський військовий лісгосп» списано на собівартість реалізованої продукції (Дт.901 рах) витрати основного виробництва (лісогосподарське виробництво) витрати, які не мають визнання витрат певного періоду у зв`язку з відсутністю визнання доходу для якого вони здійснені (лісозаготівлі), а саме: витрати по відновленню лісів, лісокультурним роботам, вирощування посадкового матеріалу в розсадниках, догляд за лісовими культурами, обробіток ґрунту під лісові культури, викопування посадкового матеріалу, садіння лісу, висівання лісу, заготівля насіння, доповнення лісових культур, в результаті чого завищено ряд.2050 «Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг)» Звітів про фінансові результати.

Тобто, контролюючим органом до порушень, що вплинули на визначення податку на прибуток та відрахування частини чистого прибутку визначено те, що поточні витрати здійснені підприємством на лісовідтворення віднесено до складу витрат поточного періоду та списано на собівартість реалізованої продукції, а не віднесено до витрат наступних періодів, як облік біологічного активу.

Щодо вказаного колегія суддів зауважує, що Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 30 «Біологічні активи» затверджене наказом Міністерства фінансів України від 18.11.2005 № 790 (далі - П(С)БО 30).

Згідно з пункту 5 П(С)БО 30 біологічний актив та/або сільськогосподарська продукція визнаються активом, якщо існує імовірність отримання підприємством у майбутньому економічних вигод, пов`язаних з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Пунктом 11 П(С)БО 30 визначено, що довгострокові біологічні активи, справедливу вартість яких на дату балансу достовірно визначити неможливо або якщо підприємство є платником податку на прибуток, можуть визнаватися та відображатися за первісною вартістю з урахуванням суми їх зносу і втрат від зменшення корисності.

Отже, пункт 5 та пункт 11 П(С)БО 30 передбачають обов`язковість взяття біологічних активів на баланс підприємства.

Разом з тим необхідно зазначити, що відповідно до статті 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Таким чином, посаджені лісові культури на землях державного лісового фонду не перебувають на балансі ДП «Остерський військовий лісгосп» (у подальшому - ДП «Чернігівське лісове господарство»), й останній не має законодавчих підстав для зарахування лісу у свій баланс, оскільки дерева в лісі не перебувають на балансі підприємства і не являються його власністю.

При цьому, суд враховує, що діяльність лісгоспу з вирощування лісових культур не може вважатися створенням біологічних активів, оскільки вказані лісові культури (як ті, що створюються підприємством при лісовідновленні, так і ті, що надані йому в користування в первісному вигляді) не беруться на облік як основні засоби чи інші необоротні матеріальні активи (не зараховуються на баланс), а, отже, не підлягають амортизації.

У Додатку до П(С)БО 30 «Біологічні активи» визначено перелік біологічних активів, а саме: сади дерева в лісі (лісовий масив), і цими садами дерева в лісі є не будь-які дерева, а плодоносні рослини, пов`язані з сільськогосподарською діяльністю, на які не поширюється Положення (стандарт) 30.

Також, пунктом 3.1 П(С)БО 30 «Біологічні активи» прямо передбачено, що Національне положення (стандарт) 30 не поширюється на біологічні активи, не пов`язані з сільськогосподарською продукцією.

Позивач здійснював посадку сосни та інших порід дерев, при цьому процес вирощування лісів є довготривалим і жодна із порід дерев в процесі перетворення не здатна давати ані сільськогосподарську продукцію, як актив, отриманий в результаті відокремлення від біологічного активу, ані додатковий біологічний актив, як актив, одержаний в процесі біологічного перетворення іншого біологічного активу. Додаткові блага від дерев неможливо отримати, а, відтак, такі насадження не підпадають під визначення «Біологічні активи».

Слід також зазначити, що створення лісових культур - це технологічний процес, який у своєму часі становить від 5 до 7 років. Витрати на посадку та вирощування лісових насаджень неможливо прямо пов`язати з отриманим доходом, оскільки продукція, яку можна отримати з таких насаджень для реалізації та отримання доходу з`являється лише через 60-100 років.

За таких умов витрати, понесені у зв`язку із лісовідновленням, яке передбачає довготривалий (більше одного року) технологічним циклом виробництва, неможливо пов`язати з доходом певного періоду, а тому вони повинні відноситись до витрат того звітного періоду, в якому вони понесені у відповідності до абзацу 2 пункту 7 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, яким визначено, що витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду в якому вони були здійснені.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.04.2022 у справі № 620/4002/20, які в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при розгляді даної справи.

Отже, висновок контролюючого органу щодо неправомірності відображення ДП «Остерський військовий лісгосп» у бухгалтерському обліку, а саме у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» витрат на «відновлення лісів» згідно бухгалтерського запису Деб.рах. 901 та Кр.рах.232 є помилковим.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що прийняті ГУ ДПС у Чернігівській області за результатом проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ДП «Остерський військовий лісгосп» податкові повідомлення-рішення від 17.02.2022 № 1967/25010700 та № 1968/25010700 є протиправними та підлягають скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першо інстанції дійшов до правильного висновку, що наявні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 195, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 27 квітня 2023 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль