Справа № 380/16112/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року

справа №380/16112/22

провадження № П/380/16240/22

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Суліковської У.І.,

представника позивача Кісіль Р.Л.,

представника відповідача Богдан З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з вимогою про стягнення податкового боргу в сумі 289020,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що фізична особа ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом у розмірі 289020,50 грн, який складається із сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, що складається із основного платежу, та по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, що складається із основного платежу. Оскільки відповідач не сплатив ці зобов`язання у встановлені законом строки, такі набули статусу податкового боргу. Зазначає, що податковий орган, відповідно до Податкового кодексу України, попередньо вже виставив відповідачу податкові вимоги форми «Ф» 09.02.2022 року №0- 1305, від 22.02.2022 року №40006-13, які надіслано платнику. Податкові вимоги не призвели до сплати податкового боргу у добровільному порядку. Тож, оскільки вжиті заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, контролюючий орган звернувся із означеним позовом до суду.

Львівським окружним адміністративним судом 10.11.2022 направлено Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .

30.11.2022 на адресу суду надійшла відповідь Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, згідно якої місце проживання ОСОБА_1 значиться: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 01.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 09.05.2022 відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

23.01.2023 за вх.№4502 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

25.01.2023 за вх.№5177 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що його довіритель зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , однак всі податкові повідомлення-рішення №-1305 від 12.11.2020 на суму 183 108,24 грн.; №0-1305 від 07.06.2021 на суму 100 061,48 грн.; №-1305 від 12.11.2020 на суму 1 958,94 грн.; №-1305 від 12.11.2020 року на суму 1 157,23 грн.; №0-1305 від 07.06.2021 року на суму 1 309,75 грн.; - №0-1305 від 07.06.2021 року на суму 1 424,86 грн надсилалися ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_4 . Вказує, що ОСОБА_1 фізично не міг отримувати від позивача листи за адресою, на яку такі надсилалися, оскільки така не є його адресою і з 16.12.1996 він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На думку представника відповідача, податковий орган не довів як законність прийняття податкових повідомлень-рішень, так і факт надсилання таких за належною адресою відповідача, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та передчасними.

Ухвалою суду від 26.01.2023 вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду адміністративної справи № 380/16112/22 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання

21.02.2023 за вх. №12140 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Щодо тверджень відповідача, про те, що контролюючим органом надіслано податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення на адресу АДРЕСА_5 , а не на адресу, яку зазначає відповідач АДРЕСА_3 зазначив, що згідно з облікових даних відповідача, які долучені до матеріалів справи вбачається, що адресою (місцем проживання) відповідача є саме адреса, АДРЕСА_6 . Вказав також, що у відповідності до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

04.04.2023 за вх.№22802 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначив, що контролюючим органом скеровано податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення за місцем податкової реєстрації (податкової адреси). Податкова адреса фізичної особи - місце проживання, за яким таку особу взято на облік як платника податку. Відповідно до податкового законодавства податкова адреса може бути лише одна. Відомості про податкову адресу знаходяться в обліковій картці платника податків. Відтак, контролюючий орган діяв правомірно, відповідно до вимог податкового законодавства. Оскільки боржником не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, Головне управління ДПС у Львівській області просить позов задоволити.

24.04.2023 за вх. № 28477 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задоволити.

Представник відповідачів щодо задоволення позову заперечила, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши зміст позовних вимог, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінивши їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

Фізична особа ОСОБА_1 має податкову заборгованість перед бюджетом, яка складається з податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, що складається із основного платежу, та по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, що складається із основного платежу.

Заборгованість згідно карток особових рахунків та довідки про податкову заборгованість саме по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості №7315/5/13-01-13-03 від 28.09.2022 складає 289020,50 грн та виникла на підставі:

- податкове повідомлення-рішення №-1305 від 12.11.2020 року на суму 183 108,24 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-1305 від 07.06.2021 року на суму 100 061,48 грн.

-по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 5 850,78 грн.:

- податкове повідомлення-рішення №-1305 від 12.11.2020 року на суму 1 958,94 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №-1305 від 12.11.2020 року на суму 1 157,23 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-1305 від 07.06.2021 року на суму 1 309,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-1305 від 07.06.2021 року на суму 1 424,86 грн.

Відомості про актуальний стан заборгованості підтверджуються довідкою ГУ ДПС у Львівській області №7315/5/13-01-13-03 від 28.09.2022 про суму податкового боргу ОСОБА_1 .

Також вказане підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків.

Крім цього, судом встановлено, що місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 16.12.1996. Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання за №4613-1.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку та у розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Відповідно п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно п.95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

За приписами п. 58.3 ст. 58 ПК України (у редакції на час спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Таким чином, приписами Податкового кодексу України визначено, що податкові повідомлення-рішення та податкові вимоги надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації.

Згідно даних Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане також підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання.

Зареєстрований за такою адресою позивач з 16.12.1996.

Проте податкові вимоги форми Ф №40006-13 від 22.02.2021 та №03-1305 від 09.02.2022 направлялись ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 .

Також судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення №-1305 від 12.11.2020 на суму 183108,24 грн.; №0-1305 від 07.06.2021 на суму 100061,48 грн.; №-1305 від 12.11.2020 на суму 1958,94 грн.; №-1305 від 12.11.2020 року на суму 1 157,23 грн.; №0-1305 від 07.06.2021 року на суму 1309,75 грн.; №0-1305 від 07.06.2021 року на суму 1424,86 грн також направлялись відповідачу за адресою: АДРЕСА_7 .

Верховний Суд в постанові від 08 серпня 2018 року по справі № 812/41/17 зазначив, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

В постанові від 10 червня 2021 року по справі №826/14316/18 Верховний Суд вказав, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків - не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

За таких обставин, оскільки податкові вимоги форми Ф №40006-13 від 22.02.2021 та №03-1305 від 09.02.2022 направлялись на адресу, за якою відповідач не зареєстрований, вказане рішення податкового органу вважається не врученим, а відповідач вважається таким, що не повідомлений про наявність податкового зобов`язання.

За змістом п.п. 14.1.175, п. 14.1, ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до п.п.97.4.3 п.97.4 ст.97 ПК України особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків: є стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Разом з тим, оскільки податкові вимоги, направлялась ОСОБА_1 не за місцем його реєстрації та отримані не були, сума заборгованості у розмірі 289020,50 грн., яка заявлена до стягнення, не може вважатися узгодженою та не набула статусу податкового боргу, отже не може бути стягнута за рішенням суду.

Крім цього, суд зауважує, що податковою адресою платника податків - фізичної особи в розумінні ст.45 ПК України визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Згідно п.70.1 ст.70 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

Відповідно до пп.70.16.7-1 п.70.16 ст.70 ПК України, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, подають безоплатно в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, контролюючим органам інформацію про фізичних осіб, які зареєстрували своє місце проживання у відповідному населеному пункті чи місце проживання яких знято з реєстрації в такому населеному пункті, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також про втрачені, викрадені паспорти громадянина України у п`ятиденний строк з дня надходження відповідних заяв фізичних осіб та про паспорти громадянина України померлих громадян щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Наведене дає підстави стверджувати, що контролюючий орган повинен бути обізнаним про зміну податкової адреси платника податків - фізичної особи, а відтак має обов`язок направляти податкову вимогу за дійсною адресою.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 28.08.2018 року у справі №802/467/16-а у подібних правовідносинах, а також у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду у постанові від 03.04.2023 у справі №260/3034/22.

Також, при вирішенні даної справи суд враховує висновки Верховного Суду висловлені в постанові від 12 липня 2022 року по справі № 160/7345/20, в якій Верховний Суд зазначив, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Крім цього, суд зауважує, що позивачем не надано жодних доказів про те, що ОСОБА_1 повідомляв контролюючий орган (відповідача) про зміну податкової адреси, місця проживання чи місця перебування, або ж будь-яких інших доказів, з яких можливо було пересвідчитись у тому, що останнім місцезнаходженням відповідача, є адреса, на яку направлялась вимога про сплату боргу. Крім того, як вбачається із картки платника податків у позивача є зазначена і адреса АДРЕСА_2 , однак з невідомих причин не скеровувалася кореспонденція за такою адресою. Окрім того із долучених до матеріалів справи доказів, судом з`ясовано, що відповідач і не був зареєстрований за податковою адресою на яку скеровувалися вимоги і податкові повідомлення-рішення.

Таким чином, з огляду на відсутність доказів, які б надали можливість пересвідчитись, що податковим органом було належним чином повідомлено відповідача про наявність податкового боргу, визначеного податковою вимогою, суд дійшов висновку, що позивачем порушено порядок надіслання податкової вимоги, а відтак, у нього відсутнє право вимагати сплату цього боргу в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року по справі № 826/14316/18.

При цьому суд наголошує, що в межах даного рішення судом не заперечується наявність у відповідача заявленого до стягнення податкового боргу, а лише вказується про необхідність дотримання визначеної ПК України процедури його стягнення, адже за відсутності належних доказів вручення відповідачу податкової вимоги, звернення до суду із вимогами щодо стягнення відповідного боргу є передчасним.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.04.2023.

Суддя Сподарик Н.І.