Справа № 521/21533/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії, Квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення та наказу в частині, зобов`язання поновити на обліку,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії, Квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Одеси, в якому позивач просить:

визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26 листопада 2021 р. (протокол №14) про зняття ОСОБА_1 з обліку як потребуючу поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у зв`язку із звільненням у зв`язку із закінченням строку контракту;

визнати незаконним та скасувати п. 1.1. наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2020 р. №732 «Про зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання та включення в списки на позачергове отримання жилого приміщення»;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання;

зобов`язати Квартирно-Експлуатаційний Відділ (КЕВ) м. Одеси поновити ОСОБА_1 на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та висвітлити дані щодо ОСОБА_1 . яка потребує поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання в зоні відповідальності, на офіційному веб-сайті Міноборони із додержанням вимог щодо захисту персональних даних ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що вона проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 квітня 2020 р. звільнена у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключена із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення відповідно до підпункту а) (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

Вислуга календарних років військової служби у Збройних Силах України на день виключення зі списків особового складу військової частини становить 25 років 05 місяців. Станом на день звільнення з військової служби вона перебувала на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 .

26.11.2020 р. рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 (протокол №14) знята з квартирного обліку, як потребуюча поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання у зв`язку із звільненням у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

30.11.2020 р. командир в/ч НОМЕР_1 видав наказ (з адміністративно-господарської діяльності) №732 «Про зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання та включення в списки на позачергове отримання жилого приміщення», п. 1.1. якого позивача знято з обліку військовослужбовців, як потребуючої поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання в зв`язку із звільненням у запас із закінченням строку контракту.

На переконання позивача такі рішення відповідача є протиправними, оскільки сталі висновки Верховного Суду, зокрема у справах №748/303/20, №487/5835/17, №638/5769/18, 683/2197/18 та №683/2198/18, свідчать про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п. 30 Порядку №1081.

Процесуальні дії

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2022 року позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії, Квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення та наказу в частині, зобов`язання поновити на обліку задоволена повністю.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.12.2022 року апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 задоволена частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії, Квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Одеси про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови вона має право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

26.12.2022 року за вхід.№Еп-20015/22 від представника позивача надійшла заява про направлення справи до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.01.2023 року заява адвоката Судакова Валерія Валерійовича, який діє від імені ОСОБА_1 задоволена.

Передано справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії, Квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Одеси про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії до Одеського окружного адміністративного суду, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023 року головуючим суддею по справі №521/21533/21 визначено суддю Потоцьку Н.В.

Ухвалою суду від 01.03.2023 року відкрито провадження по справі №521/21533/21 та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України).

22.03.2023 року за вхід.№ЕП/9497/23 надійшов відзив на позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 , в якому наголошено на протиправності вимог позивача, оскільки позивач звільнена із військової служби у запас ЗСУ згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 11.08.2020 року у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє її права залишатися на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , оскільки підставою для звільнення в запас було закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів, як передбачено приписами ст. 12 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції станом на момент звільнення згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 05.03.2020 року), п.29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.06 №1081.

Відповідно до ст. 40 ЖК України, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

Крім того, листом Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 18.09.2017 р. за №303/4/1852 роз`яснено, що залишення на квартирному обліку осіб звільнених з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, законодавством не передбачено.

Тобто, лише при умові звільнення з військової служби в запас за віком військовослужбовець залишається на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за його бажанням грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, тоді як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 їй була призначена пенсія за вислугу років та звільнено в запас у зв`язку з закінченням контракту, що виключає підстави для залишення її на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Тому, протоколом №14 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2020 року відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на 05.03.2020 року) позивачку було знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, так як вона була звільнена з військової служби у зв`язку з закінченням строку контакту.

Відповідач вказує на те, що дія нової редакції ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 30.03.2021 року не розповсюджується на момент звільнення позивача 05.03.2020 року.

Також матеріали справи містять відзив Квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Одеси, який подано до Малиновського районного суду 16.05.2022 року за вхід.№16047, в якому наголошується, що КЕВ є неналежним відповідачем у справі, оскільки не виносить рішення про прийняття чи зняття з квартирного обліку, не поновлює військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебувала на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання.

05.03.2020 р. наказом командира в/ч НОМЕР_2 №9 (по особовому складу) позивач звільнена у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 частини п`ятої ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

03.04.2020 р. наказом командира в/ч НОМЕР_1 №71 (по стройовій частині) позивача, звільнену наказом командира в/ч НОМЕР_2 №9 (по особовому складу) від 05.03.2020р. з військової служби у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних силах становить 25 років, 05 місяців.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 з 23.10.1995р. перебувала у загальній черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання.

26.11.2020 р. рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 (протокол № 14) ОСОБА_1 знято з квартирного обліку, як потребуючої поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання у зв`язку із звільненням у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

30.11.2020 р. командир в/ч НОМЕР_1 видав наказ (з адміністративно-господарської діяльності) №732 «Про зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання та включення в списки на позачергове отримання жилого приміщення», п. 1.1. якого ОСОБА_1 знято з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання в зв`язку із звільненням у запас із закінченням строку контракту.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК Української РСР), відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах (стаття 33 ЖК Української РСР).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набув чинності 10.01.1992 року (https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/2011-12) та протягом його дії зазнавав чисельних змін і доповнень.

Так, станом на час звільнення позивача (05.03.2020 року) пункту 9 статті 12 цього Закону діяв в наступній редакції: « 9. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (Абзац перший пункту 9 статті 12 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1510-VI від 11.06.2009).

Станом на час зняття позивача з квартирного обліку (26.11.2020 та 30.11.2020 р.р.) редакція цього пункту не змінилась.

Пункт 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазнав змін згідно Закону №1357-IX від 30.03.2021, його викладено в наступній редакції: « 9. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Як встановлено судом, основним аргументом відповідача (Військової частини НОМЕР_1 ) є звільнення позивача у зв`язку із закінченням строку дії контракту, а не з інших підстав, що на його думку, позбавляє останню права на перебування на квартирному обліку.

У відзиві на позовну заяву відповідачем наголошується, що дія нової редакції ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 30.03.2021 року не розповсюджується на момент звільнення позивача 05.03.2020 року.

Саме ця редакція статті визначила, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

А тому, наявність у позивача вислуги років не менше 20 років не може враховуватись в даному випадку.

Такий аргумент, на переконання суду, є таким, що не ґрунтується на приписах діючого законодавства.

Як встановлено судом, 03.04.2020 р. наказом командира в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (по стройовій частині) позивача, звільнену наказом командира в/ч НОМЕР_2 №9 (по особовому складу) від 05.03.2020р. з військової служби у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних силах становить 25 років, 05 місяців.

Цим же наказом встановлено зарахувати старшого лейтенанта ОСОБА_1 до військового оперативного резерву першої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Наказом №71 від 03.04.2020 року визначено, що ОСОБА_1 звільнена з військової служби у запас.

Повертаючись до п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який діяв станом на час звільнення позивача з військової служби (військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас … залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення), суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 мала право залишення на квартирному обліку, як звільнена в запас.

Крім того, редакція п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який зазнав змін згідно Закону №1357-IX від 30.03.2021 (Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років… залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення) також надає право ОСОБА_1 на залишенні на квартирному обліку, оскільки вона має вислугу військової служби не менше 20 років (25 років 5 місяців).

Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 , як станом на час звільнення, так і станом на теперішній час має право залишаються на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», який було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 на виконання приписів вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Тут слід звернути увагу, що вимога щодо наявності вислуги на військовій службі 20 років і більше була закріплена в даному Порядку з дати набрання ним чинності - 08.08.2006 р. (https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/1081-2006-п) і зберігається на теперішній час.

І лише Законом №1357-IX від 30.03.2021 право військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 років, закріплено законодавцем на рівні закону.

Також, згідно ст.40 Житлового кодексу України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Згідно п. 21розділу VI «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018р. за №1020/32472 (діючої на момент звільнення позивача) зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, зазначеними законами держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених житловим законодавством і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, такої умови для зняття з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, як припинення військової служби за підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не містить ні Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ні закон України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні Порядок №1081, ні «Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затверджена наказом Міністерства оборони України від 31липня 2018року №380 (всі нормативно-правові акти у редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин).

Результат системного аналізу зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на залишення на квартирному обліку до отримання ними житла у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, прямо передбачених пунктом 30 Порядку №1081.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021р. (справа №740/3917/20), від 23.10.2021р. (справа №295/11871/19), від 04.02.2021р. (справа №683/350/19)

Посилання у відзиві на постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18) суд вважає безпідставним, оскільки у справі № 752/5881/15-ц застосовано положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737, що втратила чинність 16 жовтня 2018 року. Крім того, позивач у справі №752/5881/15-ц мав вислугу лише 13 років, у той час як вислуга ОСОБА_1 становить 25 повних календарних років.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) застосовує певні критерії до аналізу якості закону, зазначаючи, що 1) закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; 2) норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку (рішення у справі «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства» від 26 квітня 1979 року).

У рішенні у справі «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, в якій державні органи неправомірно зобов`язали заявника сплатити податок (пункт 51), ЄСПЛ зазначив, що «… якість законодавства … - доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні»; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводило до його суперечливого тлумачення судом, стала причиною порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону».

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження та забезпечення прав і свобод людини; забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).

У рішенні у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний Союз» проти України» від 26 червня 2018 року (пункт 186) ЄСПЛ вказав, що принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, пункти 109, 110). Аналогічно національне законодавство має надавати засіб юридичного захисту від свавільного втручання державних органів влади у права, захищені Конвенцією (рішення у справі «Хасан і Чауш проти Болгарії» від 26жовтня 2000 року, пункт 84).

Суд зазначає, що положення Закону у редакції на час постановлення позивача на квартирний облік, є чіткими, надавали можливість позивачу передбачити отримання житла відповідно до Закону, а зняття позивача з квартирного обліку згідно рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого протоколом №14 від 25.11.2020 р. та наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №732 від 30.11.2020 р. в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас за п.п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) без зазначення правових підстав, як військовослужбовця, що має 25 років 05 місяці вислуги років, буде становити для позивача надмірний тягар, при цьому втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

Також судом враховується, що зняття позивача з квартирного обліку за встановлених обставин не переслідує законної мети, відповідачем не доведено необхідність вказаних заходів щодо позивача відповідно до чинного законодавства України.

Суд критично ставиться до твердження відповідача (КЕВ м. Одеса) про те, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки не виносить рішення про прийняття чи зняття з квартирного обліку, не поновлює військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Так, відповідно до п. 2 положення про КЕВ м. Одеса, яке затверджено наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України №254 від 30.06.2021 р., КЕВ м. Одеса у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, наказами, розпорядженнями, окремими дорученнями (дорученнями) Командування Сил логістики Збройних Сил України, розпорядженнями, окремими дорученнями (дорученнями) начальника (Центрального управління, а також цим Положенням. Тобто, відповідним положенням встановлено, що КЕВ м. Одеса, окрім нього, має керуватися і наказами Міністерства оборони України.

Наказом Міністра Оборони України №380 від 31.07.2018 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за №1020/32472), яким затверджена «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», п. 3 розділу VI передбачено, що облік ведеться в житлових комісіях військових частин (об`єднаних житлових комісіях), військових комісаріатах та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, тобто в КЕВ м. Одеса.

Відповідно до п.15розділу VI цієї Інструкції, КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району щороку до 01 лютого забезпечують висвітлення даних щодо осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання в зоні відповідальності, на офіційному веб-сайті Міноборони із додержанням вимог щодо захисту їх персональних даних.

Судом встановлено, що на офіційному веб-сайті Міноборони (https://www.mil.gov.ua/spiski-zagalnoi-chergi-kvartirnogo-obliku/spiski-zagalnoi-chergi-vijskovosluzhbovcziv-yaki-perebuvayut-na-kvartirnomu-obliku-stanom-na-01-01-2020-roku.html) станом на 01.01.2020 року наявні дані щодо позивача (у загальній черзі №460), разом з цим станом на 01.01.2022 (https://www.mil.gov.ua/spiski-zagalnoi-chergi-kvartirnogo-obliku/spiski-zagalnoi-chergi-vijskovosluzhbovcziv-yaki-perebuvayut-na-kvartirnomu-obliku-stanom-na-01-02-2022-roku.html) дані щодо позивача відсутні.

Виключення даних відбулось внаслідок того, що житлова комісія в/ч НОМЕР_1 направила до КЕВ м. Одеси відомості про наслідки інвентаризації та виключення позивача з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у загальній сумі 2724,00 грн., сплачені згідно квитанції №9255-3734-3692-0232 від 28.12.2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення та наказу в частині, зобов`язання поновити на обліку - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26 листопада 2021 р. (протокол №14) про зняття ОСОБА_1 з обліку як потребуючу поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у зв`язку із звільненням у зв`язку із закінченням строку контракту.

Визнати незаконним та скасувати п. 1.1. наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2020 р. №732 «Про зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання та включення в списки на позачергове отримання жилого приміщення».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання.

Зобов`язати Квартирно-Експлуатаційний Відділ (КЕВ) м. Одеси поновити ОСОБА_1 на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та висвітлити дані щодо ОСОБА_1 . яка потребує поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання в зоні відповідальності, на офіційному веб-сайті Міноборони із додержанням вимог щодо захисту персональних даних ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Військова частина НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , телефон: НОМЕР_4 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

Квартирно-експлуатаційний відділ (КЕВ) м. Одеси (65058, м. Одеса, вул. Армійська, 18, )

Головуючий суддя Потоцька Н.В.