Справа № 140/1134/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року ЛуцькСправа № 140/1134/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП звернулось з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA205140/2023/000042 від 09 січня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що декларантом в інтересах ТОВ ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП з метою декларування товару - «легковий автомобіль - 1 шт., марка - BMW, модель VI5, номер кузова - НОМЕР_1 , рік виготовлення - 2022», на митний пост Волинської митниці подано митну декларацію №23UA39U8 від 04.01.2023 року та передбачений МК України перелік документів, де в графі 42 вказано ціну товару в сумі 78310, 00 Євро.

Однак, Волинська митниця Держмитслужби не погодилася із вищезазначеною декларантом митною вартістю та прийняла рішення №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року про коригування митної вартості товарів, яким визначила митну вартість товару за резервним методом у сумі 95 504,00 Євро, замість 80 000, 00 Євро, з тих підстав, що митна вартість зазначеного товару не може бути визнана, оскільки подані для підтвердження митної вартості документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності. Водночас, відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації №UA205140/2023/000042 від 09 січня 2023 року.

Позивач з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, посилаючись на те, що ним було надано документи, які дають можливість митному органу визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом за ціною контракту. Звертає увагу на те, що право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно у разі надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

При цьому, позивач зазначає, що у рішенні про коригування митної вартості товару орган доходів і зборів жодних доказів недостовірності заявленої митної вартості митний орган у своєму рішенні про коригування митної вартості товару не навів, а надані позивачем документи не мають жодних розбіжностей та підтверджують заявлену миту вартість товару.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів. Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Жодних належних обґрунтувань неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості, відповідач в оскаржуваному рішенні не наводить, обмежуючись загальними формулюваннями.

Виходячи із вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у визнанні заявленої митної вартості імпортованого автомобіля, а тому просить визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA205140/2023/000042 від 09 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 03.02.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позовну заяву від 17.02.2023 представник відповідача позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав. Вказує на те, що під час опрацювання документів, поданих декларантом разом з митною декларацією №23UA39U8 від 04.01.2023 та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару встановлено, що дані документи містять розбіжності, а саме:

фактурна вартість транспортного засобу згідно інвойсу SVL1222/1 від 16.12.2022 становить 78 310,00 Євро. До митного оформлення заявлена митна вартість товару 80 000,00 Євро. Декларантом самостійно скориговано вартість товару згідно джерела (витяг б/н від 04.01.2023). В даному джерелі зазначено вартість 79 700,00 Євро. Вказане джерело (витяг б/н від 04.01.2023 р.) не прийнятне за основу, оскільки неможливо перевірити достовірність його походження (відсутні адреса, назва сайту). Числового розрахунку заявленої митної вартості декларант не надав;

згідно п.3 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2022 №SV/12 за домовленістю сторін можливі наступні види оплати: безготівкова оплата, відстрочка платежу, оплата за кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати. Проте, в інвойсі відсутня інформація щодо певного виду оплати за оцінюваний товар.

При цьому, декларантом самостійно заявлено митну вартість товару за резервним методом.

У зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують усі числові значення складових митної вартості товарів, містили розбіжності, декларанту направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

У відповідь на запит декларант не надав додаткові документи, які б підтвердили митну вартість, чи спростували розбіжність, про що повідомив листом б/н від 09.01.2023 року.

Таким чином, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року та митну вартість товару визначено на рівні 95 504 Євро за одиницю, згідно джерела мережі Інтернет європейського ринку (https://www.mobile.de/ru/%D0%90%D0%B2%D1%82%D0%BE%D0%BC%D0%BE%DCM5-Laser-Sport-AGA-Massage-3xTV-B-W/vhc:car...), з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України.

Водночас вказує на те, що декларанта було повідомлено, що у разі його незгоди з прийнятим рішенням про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

З огляду на наведене вище, вважає прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA205140/2023/000042 від 09 січня 2023 року такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому законними та обґрунтованими.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що декларантом в інтересах ТОВ ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП з метою декларування товару - «легковий автомобіль - 1 шт., марка - BMW, модель VI5, номер кузова - НОМЕР_1 , рік виготовлення - 2022», на митний пост Волинської митниці подано митну декларацію №23UA39U8 від 04.01.2023, де в графі 42 вказано ціну товару в сумі 78310, 00 Євро та передбачений МК України перелік документів:

рахунок-фактура №SVL1222/1 від 16.12.2022;

автотранспортна накладна №874807 від 19.12.2022;

сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 A 757896 від 21.12.2022;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 11.04.2022;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару №2 від 28.12.2022;

висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №10416/22 від 23.12.2022;

витяг із сайту від 04.01.2023;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів SV/12 від 01.12.2022;

копія митної декларації країни відправлення №22SK5361EX21567305 від 21.12.2022.

При цьому, сторони погодили вартість товару за 1 шт. - 80000,00 Євро.

Під час опрацювання документів, поданих декларантом разом з митною декларацією №23UA39U8 від 04.01.2023 та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару встановлено, що дані документи містять розбіжності, а саме:

фактурна вартість транспортного засобу згідно інвойсу SVL1222/1 від 16.12.2022 становить 78 310,00 Євро. До митного оформлення заявлена митна вартість товару 80 000,00 Євро. Декларантом самостійно скориговано вартість товару згідно джерела (витяг б/н від 04.01.2023). В даному джерелі зазначено вартість 79 700,00 Євро. Вказане джерело (витяг б/н від 04.01.2023 р.) не прийнятне за основу, оскільки неможливо перевірити достовірність його походження (відсутні адреса, назва сайту). Числового розрахунку заявленої митної вартості декларант не надав;

згідно п.3 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2022 №SV/12 за домовленістю сторін можливі наступні види оплати: безготівкова оплата, відстрочка платежу, оплата за кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати. Проте, в інвойсі відсутня інформація щодо певного виду оплати за оцінюваний товар.

При цьому, декларантом самостійно заявлено митну вартість товару за резервним методом.

У зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують усі числові значення складових митної вартості товарів, містили розбіжності, декларанту направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

У відповідь на запит декларант не надав додаткові документи, які б підтвердили митну вартість, чи спростували розбіжність, про що повідомив листом б/н від 09.01.2023 року.

Таким чином, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року, митну вартість товару визначено на рівні 95 504,00 Євро за одиницю, згідно джерела мережі Інтернет європейського ринку (https://www.mobile.de/ru/%D0%90%D0%B2%D1%82%D0%BE%D0%BC%D0%BE%DCM5-Laser-Sport-AGA-Massage-3xTV-B-W/vhc:car...), з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації №UA205140/2023/000042 від 09 січня 2023 року.

Водночас вказує на те, що декларанта було повідомлено, що у разі його незгоди з прийнятим рішенням про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці від №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації №UA205140/2023/000042 від 09 січня 2023 року, оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний ним метод її визначення згідно з частиною другою статті 53 МК України, а саме: рахунок-фактуру №SVL1222/1 від 16.12.2022; автотранспортну накладну №874807 від 19.12.2022; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 A 757896 від 21.12.2022; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 11.04.2022; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №2 від 28.12.2022; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №10416/22 від 23.12.2022; витяг із сайту від 04.01.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів SV/12 від 01.12.2022; копію митної декларації країни відправлення №22SK5361EX21567305 від 21.12.2022.

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Як слідує із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «легковий автомобіль - 1 шт., марка - BMW, модель VI5, номер кузова - НОМЕР_1 , рік виготовлення - 2022» у розмірі 80 000, 00 Євро та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому, позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, а також містили розбіжності, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи та оскільки декларантом не надано витребуваних документів, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом, на підставі цінової інформації наявної в митниці, на рівні 95504, 00 Євро.

В оскаржуваному рішенні відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю розбіжностей щодо власника транспортного засобу згідно умови купівлі-продажу та технічного паспорта, а саме:

фактурна вартість транспортного засобу згідно інвойсу SVL1222/1 від 16.12.2022 становить 78 310,00 Євро. До митного оформлення заявлена митна вартість товару 80 000,00 Євро. Декларантом самостійно скориговано вартість товару згідно джерела (витяг б/н від 04.01.2023). В даному джерелі зазначено вартість 79 700,00 Євро. Вказане джерело (витяг б/н від 04.01.2023 р.) не прийнятне за основу, оскільки неможливо перевірити достовірність його походження (відсутні адреса, назва сайту). Числового розрахунку заявленої митної вартості декларант не надав;

згідно п.3 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2022 №SV/12 за домовленістю сторін можливі наступні види оплати: безготівкова оплата, відстрочка платежу, оплата за кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати. Проте, в інвойсі відсутня інформація щодо певного виду оплати за оцінюваний товар.

Цією обставиною він обґрунтовує необхідність подання декларантом додаткових документів.

Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача з тих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, інвойсу №SVL1222 1 від 16.12.2022 компанією SV PremiumAuto реалізовано ТОВ ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП товар - легковий автомобіль BMW М5 седан, WBS81CH000CK.12300, рік виготовлення - 2022, вартістю 78 310,00 Євро, тобто саме про таку вартість домовлено сторонами контракту в інвойсі та перераховано продавцю платіжним дорученням в іноземній валюті №2 від 28.12.2022.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП при придбанні вказаного автомобіля спеціально здійснювалась купівля іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України для здійснення оплати за автомобіль BMW М5 седан, WBS81CH000CK123O0, рік виготовлення - 2022, згідно контракту №SV 12/2022 під 01.12.2022, і це підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №2 від 28.12.2022, за яким сума коштів 78 310, 00 Євро була перерахована на рахунок SV PremiumAuto за продаж автомобіля BMW М5 седан, WBS81СН000СК12300, на підставі контракту №SV12/2022 від 01.12.2022.

При цьому, сторони погодили вартість товару 80 000,00 Євро.

За умовами контракту оплата за товар повинна здійснюватися переказом грошових коштів на рахунок продавця на умовах післяоплати по факту реалізації придбаного товару.

Оскільки на момент митного оформлення ввезеного на митну територію України позивачем товару оплата за нього проведена не була, то платіжні доручення про оплату товару митниці не подавались.

У розумінні статті 33 МК України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар.

Відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обгрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, дана обставина сама по собі не є доказом, що обгрунтовує митну вартість товару, тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Також, митний орган у своєму рішенні зазначає, що митна вартість товару визначено резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу на рівні 95 540,00 Євро, згідно джерела мережі Інтернет європейського ринку (https://www.mobile.de/ru/%D0%90%D0%B2%D1%82%D0%BE%D0%BC%D0%BE% DCM5-Laser-Sport-AGA-Massage-3xTV-B-W/vhc:car...)

Щодо посилання в рішенні на цінову інформацію, згідно джерела мережі Інтернет європейського ринку", то з таким івердженням неможливо погодитись та такий висновок не може бути покладений в основу визначення митної вартості товару, оскільки це суперечить положенням п.3 та п.5 ч.3 ст.64 МК України щодо того, що митна вартість імпортних товарів не визначається па підставі ціни товарів на внутрішньому ринку країии-експортера та ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн.

Проте, посилання у рішенні про коригування мінної вартості товару виключно на джерела мережі Інтернет європейського ринку не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обгрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вилинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тошо.

До того ж, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару, та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, інформація про які міститься на Інтернет ресурсі, не є достатньою підставою для висновку про недостовірпість даних щодо митної вартості поварів, заявленої декларантом.

Крім того, слід наголосити, що відомості, які містяться в мережі Інтернет європейського ринку, є досить індивідуальними та мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Відомості вказаного Інтернет ресурсу із даними про іншу вартість подібного товару не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, терміновість продажу тощо).

Більше того, відповідач не вказав на невірність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Наведені вище докази та аргументи дають підстави визначити митну вартість товару декларанта, який ввезено на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, за ціною, яка заявлена в декларації і становить 80 000, 00 Євро.

Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення необґрунтовано встановлено рівень митної вартості товару в розмірі 95 504, 00 Євро.

Водночас, щодо наявної у митниці інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

У зв`язку із чим, суд вважає висновки відповідача, що документи, надані до митної декларації, не містять достатньої інформації щодо заявленої митної вартості товару протиправними та такими, що суперечать об`єктивним обставинам справи та спростовуються поданими до митного оформлення документами.

Наведене не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну товару, яка визначена ним у рішенні №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом; відповідач не довів того, що товар за такою митною вартістю дійсно був увезений до України.

Тому, з огляду на приписи частини другої статті 77 КАС України, оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації №UA205140/2023/000042 від 09 січня 2023 року не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, їх слід визнати протиправними та скасувати, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. (ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України)

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 11 949,19 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 27.01.2023 №221.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000, 00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому такі послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, позивачем надано лише копію ордеру та свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір є необґрунтованим та документально не підтвердженим, оскільки суду не надано доказів фактичного понесення витрат на правову допомогу, зокрема договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, квитанції чи платіжного доручення на оплату вказаних послуг, тощо.

Відтак, у зв`язку із задоволенням позову позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 11 949,19 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000011/2 від 09 січня 2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA205140/2023/000042 від 09 січня 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11 949 (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 19 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Шопена, будинок 22а, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока