Справа № 462/1452/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 462/1452/22 пров. № А/857/4924/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Обрізка І.М.
за участю секретаря судового засідання Кухтея Р.В. Максим Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 24 лютого 2023 року (рішення ухвалене за правилами провадження в окремих категоріях термінових справ з повідомленням сторін в м. Львові судом у складі головуючого судді Мартинишина М.О., дата складення повного тексту рішення суду 28 лютого 2023 року) у справі №462/1452/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, суд

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду міста Львова з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови від 22.03.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності серії БАБ № 561804, якою на нього накладено адміністративне стягнення за ч.4 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП у виді штрафу на суму 20400 грн.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 24 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач вказує, що до складення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не знав про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та про позбавлення права керування транспортним засобом. Про рішення Франківського районного суду міста Львова 07.12.2021 у справі №465/9198/21, яким його позбавили прав керування транспортним засобом він обізнаний не був. Таким чином, вважає, що в діях позивача відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до відповідальності. Також апелянт вказує на відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання повісток та ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

В судовому засіданні представник позивача Брикар О.М. надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність постанови Франківського районного суду м.Львова від 07.12.2021року у справі №465/9198/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та оштрафовано на 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, останній не мав права керування транспортним засобом.

Доказів, які б спростували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи не надано.

Відтак, суд вважав, що відповідач, при прийнятті спірної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 за ч.4 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень за те, що 22.03.2022 року о 16:10 год. по вул. Городоцька, 54 у м. Львів керував автомобілем «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, а також керував даним транспортним засобом позбавленим права керування таким транспортним засобом згідно рішення Франківського районного суду м.Львова від 07.12.2021 року, чим порушив п.п. 2.1.а; п.2.3.в ПДР України.

Не погоджуючись із вказаною вище постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп.а п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, настає в разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, за п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В розумінні ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що позивач керував транспортним засобом марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 без права керування, а саме був позбавлений права керування.

Крім того, судом першої інстанції здійснено пошук судового рішення в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно позивача в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 07.12.2021 року, яка набрала законної сили, у справі №465/9198/21, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та оштрафовано на 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік

Згідно положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому, вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом.

Тобто станом на 22.03.2022 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами згідно постанови Франківського районного суду м.Львова від 07.12.2021 року.

В обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови в апеляційній скарзі позивач покликається на відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення.

Однак, позивач не заперечує обставини перебування у транспортному засобі та факту керування транспортним засобом.

Твердження позивача про необізнаність із судовим рішенням від 07.12.2021 року по справі №465/9198/21 та відсутність умислу на вчинення вказаного правопорушення, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, колегією суддів ураховано, що постанова Франківського районного суду м.Львова від 07.12.2021 року по справі №465/9198/21 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень -13.12.2021. За даними вказаного судового рішення ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про складання протоколу серії ААБ № 053564 від 11.11.2021 р. про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлявся про дату та час розгляду цієї справи.

Як наслідок, покликання позивача про необізнаність з вказаним судовим рішенням не заслуговують на увагу, адже позивач знав про вчинене ним адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а також про міру відповідальності запроваджену за вказане правопорушення та про направлення матеріалів про притягнення його до відповідальності за вчинене правопорушення до суду для прийняття судового рішення. Отож, з урахуванням обставин щодо повідомлення його про дату, час та місце розгляду вказаної справи мав можливість та міг дізнатися про прийняте судове рішення за наслідками вкиненого ним адміністративного правопорушення.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а доводами позивача не спростовуються висновки інспектора.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.4 ст.126 КУпАП.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог за ч.4 ст.126 КУпАП.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, які стосуються вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, то колегія суддів зазначає таке.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надано суду жодних доказів якими підтверджувались обставини щодо вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Оскаржувана постанова також не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем вказаного адміністративного порушення.

Відтак, висновки відповідача відображені в оскаржуваній постанові серії БАБ № 561804 від 22.03.2022р. з приводу порушення позивачем п.2.3. «в» ПДР є такими, що не підтверджено в установленому порядку належними та допустимими доказами.

При цьому колегія суддів враховує, що визначене у спірній постанові стягнення у виді штрафу накладено відповідачем із урахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП, згідно яких якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Звідси, оскільки відповідачем притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності також за інше порушення, що передбачено ч.4 ст.126 КУпАП, застосована санкція відповідає приписам цієї статті, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування накладеного на позивача штрафу в розмірі 20400 грн.

Додатково колегія суддів враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення частково, при цьому належить визнати протиправною і скасувати постанову серії БАБ № 561804 від 22.03.2022р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у частині яка стосується визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121, яке полягає в порушенні правил користування ременями безпеки; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення); решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

З урахуванням обставин, щодо часткового задоволення судом адміністративного позову позивача, судові витрати по сплаті судового збору підлягають до задоволення частково у розмірі 50% від суми сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 24 лютого 2023 року у справі № 462/1452/22 у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови серії БАБ № 561804 від 22 березня 2022 року за ч.5 ст.121 КУпАП - скасувати та прийняти у цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 у цій частині задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії БАБ № 561804 від 22 березня 2022 року у частині, яка стосується визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП (в частині порушення правил користування ременями безпеки) на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 24 лютого 2023 року у справі № 462/1452/22 у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови серії БАБ № 561804 від 22 березня 2022 року за ч.4 ст.126 КУпАП залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (КОД ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 620,25 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді І. М. Обрізко
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення складено 27 квітня 2023 року