Справа № 580/4692/22
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4692/22 Суддя першої інстанції: Гаврилюк В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Шелест С.Б.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Будищенської сільської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу до Будищенської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2022 року заступник керівника Черкаської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Будищенської сільської ради щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови», площею 660 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка;

- зобов`язати Будищенську сільську раду відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт з винесення меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови», площею 660 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що представник прокуратури трактує рекомендацію Черкаської обласної ради як пряме зобов`язання Будищенської сільської ради забезпечити проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника «Рогозинські острови» та закріплення їх в натурі (на місцевості). Також відповідач наголошує на відсутності коштів, необхідних для оплати робіт з розроблення проекту землеустрою з винесення меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови» в натурі (на місцевості).

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги Будищенська сільська рада наголошує також на тому, що вона не є власником земель, в межах яких знаходиться заказник «Рогозинські острови».

Доводи скаржника полягають також у тому, що прокурор не довів наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави, а також пропустив строк для подачі позовної заяви.

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що землі природно-заповідного фонду місцевого значення, не сформовані у земельні ділянки, з 27 травня 2021 року перейшли у комунальну власність, що покладає на орган місцевого самоврядування обов`язок з реалізації правомочностей власника щодо вжиття заходів для врегулювання земельних відносин відповідно до закону. Наголошує на тому, що об`єкт знаходиться в адміністративних межах Будищенської сільської ради, проте через тривалу бездіяльність органу місцевого самоврядування межі території ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови» в натурі (на місцевості) не визначені, а територія об`єкту до даних Державного земельного кадастру не внесена. Також просить врахувати, що бездіяльність є триваючим явищем, у зв`язку з чим посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду є необґрунтованим.

Будищенська сільська рада подала відповідь на відзив заступника керівника Черкаської окружної прокуратури.

Державна екологічна інспекція Центрального округу подала письмові пояснення, в яких наголосила на тому, що заказник перебуває у віданні Будищенської сільської ради згідно з п. 3 Переліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду області, що мають природоохоронне та естетичне значення і підлягають особливій охороні (додаток до рішення Черкаської обласної ради від 23 січня 2009 року № 25-3/V).

Ухвалою суду від 09 березня 2023 року, що занесена до протоколу судового засідання та окремим документом не викладалася, у Черкаської окружної прокуратури були витребувані завірена копія рішення Черкаської обласної ради від 23 січня 2009 року № 25-3/V з додатками належної якості та додаткові пояснення разом з доказами, які їх підтверджують.

На виконання зазначеної ухвали суду Черкаська окружна прокуратура надала додаткові пояснення, в яких зазначила, що саме відповідач зобов`язаний забезпечити проведення робіт з винесення меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови», закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка, оскільки відповідний об`єкт знаходиться в адміністративних межах Будищенської сільської ради. На думку позивача, такий обов`язок виникає у відповідача також в силу того, що відповідні землі з 27 травня 2021 року перейшли у комунальну власність Будищенської територіальної громади. Також Черкаська окружна прокуратура зазначає, що компетентним органом у сфері контролю за дотримання вимог природоохоронного законодавства є Державна екологічна інспекція Центрального округу, яка протягом розумного строку не вжила заходів з метою захисту інтересів держави.

Державна екологічна інспекція Центрального округу також надала додаткові пояснення, в яких зазначила, що Будищенська сільська рада не позбавлена можливості подати запит про фінансування витрат на розроблення документації із землеустрою для винесення в натурі (на місцевості) меж заказника із фонду охорони навколишнього природного середовища Черкаської обласної ради.

Відповідач також надав додаткові пояснення, в яких наголосив, що аналогічний спір вже був вирішений судом. Також відповідач вважає, що суд першої інстанції протиправно не залучив до участі у справі в якості третьої особи виконавчий комітет Будищенської сільської ради. Крім того відповідач вказує на помилкове визначення цієї справи як малозначної і наполягає на необхідності її вирішення за правилами загального позовного провадження. Доводи відповідача ґрунтуються також на тому, що Будищенська сільська рада не вчиняла жодних дій, які б свідчили про її бажання володіти та розпоряджатися заказником «Рогозинські острови» та не приймала на себе права власності на вказаний заказник.

Під час судового засідання 09 березня 2023 року та 20 квітня 2023 року представники відповідача підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Прокурор в судовому засіданні 09 березня 2023 року та 20 квітня 2023 року заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Представник Державної екологічної інспекції Центрального округу, який приймав участь у судовому засіданні 09 березня 2023 року в режимі відеоконференції, підтримав правову позицію прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та додаткових пояснень, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Будищенської сільської ради залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог заступника керівника Черкаської окружної прокуратури, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз ст. 12 Земельного кодексу України, ст.ст. 19, 26, 48 Закону України «Про землеустрій» та п. 34 та п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає підстави для висновку, що саме на відповідача покладається обов`язок забезпечення та організації проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови», закріплення їх в натурі (на місцевості).

Також суд першої інстанції врахував, що охоронним зобов`язанням від 15 червня 2010 року № 37 на відповідача покладено обов`язок забезпечення режиму охорони та збереження ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови».

Доводи відповідача про те, що прокурор повторно звертається до суду з тотожним позовом суд першої інстанції визнав необґрунтованими, зазначивши, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі № 823/768/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що землі, на яких розташований ландшафтний заказник місцевого значення «Рогозинські острови» перебували у державній власності, а тому Будищенська сільська рада не мала повноважень у сфері землеустрою щодо контролю за використанням і охороною земель вказаного ландшафтного заказника. Разом з тим станом на час подання цього позову відбулася зміна правового регулювання у питанні права власності на землі, розташовані на території територіальних громад.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, адже він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з письмовими доказами, що приєднані до матеріалів справи, Будищенська сільська рада прийняла рішення від 17 вересня 2008 року № 18-4 про ініціювання перед Черкаською районною державною адміністрацією та Черкаською обласною радою вирішення питання щодо створення ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови» площею 600га в адміністративних межах Будищенської сільської ради.

Рішенням Черкаської обласної ради від 23 січня 2009 року № 25-3/V «Про території та об`єкти природного-заповідного фонду області» з метою збереження та відтворення цінних природних комплексів, генофонду рослинного і тваринного світу на території області, за поданням державного управління охорони навколишнього природного середовища в області, в адміністративних межах Будищенської сільської ради було створено ландшафтний заказник «Рогозинські острови» площею 660 га та визначено, що він перебуває у віданні Будищенської сільської ради.

Вказаним рішенням запропоновано землекористувачам та землевласникам, у віданні яких знаходяться території та об`єкти природно-заповідного фонду, протягом року розробити документацію по встановленню меж відповідних територій в натурі.

На підставі рішення Черкаської обласної ради від 23 січня 2009 року № 25-3/V між землекористувачем - Будищенською сільською радою та Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області для забезпечення режиму охорони та збереження ландшафтного заказника «Рогозинські острови» складено охоронне зобов`язання від 15 червня 2010 року № 37.

Наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 21 листопада 2011 року № 91 було затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Рогозинські острови» (ландшафтний заказник «Рогозинські острови»).

Разом з тим землевпорядна документація на вказаний об`єкт природно-заповідного фонду не розроблена і не затверджена, роботи з винесення меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови», закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка - не проведені.

Зазначені обставини стали підставою для звернення заступника керівника Черкаської окружної прокуратури до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу.

Першочергово колегія суддів вважає необхідним перевірити обґрунтованість доводів відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що аналогічний спір було вирішено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі № 823/768/17.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури вже звертався до суду з позовом до Будищенської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника «Рогозинські острови», розташованого в адміністративних межах Будищенської сільської ради, загальною площею 660 гектарів та зобов`язання відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт, направлених на розробку технічної документації та закріплення меж в натурі (на місцевості) ландшафтного заказника «Рогозинські острови».

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року у справі № 823/768/17 позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що ландшафтний заказник «Рогозинські острови» в адміністративних межах с. Будище загальною площею 660 га належить до земель державної власності. У зв`язку з чим Будищенська сільська рада не має повноважень щодо здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель ландшафтного заказника «Рогозинські острови», що свідчить про відсутність бездіяльності щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж такого заказника.

Звертаючись до суду з цим позовом, заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури зазначив нову підставу позову, а саме - внесення змін до Земельного кодексу України, внаслідок яких відповідні землі перейшли у комунальну власність Будищенської територіальної громади.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», що набув чинності 27 травня 2021 року, розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України був доповнений новим п. 24.

Зазначеною нормою права визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Таким чином подія, з настанням якої землі переходять у комунальну власність, залежить від того, чи було право державної власності ці землі зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вже зазначалося, згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі № 823/768/17 ландшафтний заказник «Рогозинські острови» в адміністративних межах с. Будище до 27 травня 2021 року належав до земель державної власності.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 08 вересня 2022 року № 10-23-0.21-2864/2-22 за даними Державного земельного кадастру кадастрові номери земельним ділянкам під зазначеним об`єктом природно-заповідного фонду не присвоювалися.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Таким чином відсутність кадастрових номерів у земельних ділянок під ландшафтним заказником «Рогозинські острови» вказує на те, що право державної власності на відповідні землі не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Зазначені обставини вказують на те, що право комунальної власності на такі землі виникло у Будищенської територіальної громади з дня набрання чинності п. 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, тобто з 27 травня 2021 року.

З цих підстав колегія суддів погоджується з доводами про те, що адміністративний позов заступника керівника Черкаської окружної прокуратури поданий за іншого правового регулювання земельних відносин та з інших підстав ніж адміністративний позов, що був предметом розгляду у справі № 823/768/17, а також вважає необґрунтованими заперечення відповідача проти того, що він не вчиняв дій з прийняття на себе права комунальної власності на землі під ландшафтним заказником «Рогозинські острови».

Згідно зі ст.ст. 43, 44 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва.

Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

За правилами ст. 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 вказаного Закону межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Одним із видів документації із землеустрою, згідно з п. «в» ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 47 вказаного Закону проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема, визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Таким чином передумовою дій, які прокурор просить зобов`язати вчинити Будищенську сільську раду, є розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Положеннями ст. 47 Закону України «Про землеустрій» також передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, прокурор вказував на те, що саме на Будищенську сільську раду покладено обов`язок забезпечити проведення робіт з винесення меж території ландшафтного заказника «Рогозинські острови», закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Такий висновок ґрунтується на тому, що відповідні землі перебувають у комунальній власності та знаходяться в адміністративних межах Будищенської територіальної громади.

Вирішуючи питання про те, чи виникає у Будищенської сільської ради обов`язок забезпечити проведення робіт з розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території ландшафтного заказника «Рогозинські острови», винесення меж території, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка саме як у власника земель під зазначеним об`єктом природно-заповідного фонду, колегія суддів наголошує на тому, що за правилами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

У свою чергу власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, згідно зі ст. 26 вказаного Закону, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

За правилами ч. 5 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Відповідно до вказаної норми права наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25 лютого 2013 року № 65 було затверджено Інструкцію щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1.3. Інструкції охоронним зобов`язанням оформляється передача під охорону території чи об`єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов`язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження.

В охоронному зобов`язанні зазначаються, згідно з п. 2.2. Інструкції, зокрема, перелік зобов`язань, які покладаються на землекористувача (землевласника): дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду, не здійснювати заборонену господарську діяльність, вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду, дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду, забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що зобов`язання власника земельної ділянки, на якій оголошено ландшафтний заказник «Рогозинські острови», не включають в себе обов`язку виступати замовником робіт з розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

З огляду на викладене колегія суддів вважає не у достатній мірі обґрунтованими доводи прокурора про те, що сам по собі перехід земель до комунальної власності покладає на Будищенську сільську раду обов`язок забезпечити проведення робіт з винесення меж території ландшафтного заказника «Рогозинські острови» в натурі (на місцевості).

З наведених підстав колегія суддів також вважає необґрунтованими заперечення Будищенської сільської ради, які полягають в тому, що охоронне зобов`язання від 15 червня 2010 року № 37, складене Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області, втратило чинність, а нове охоронне зобов`язання за правилами, визначеними Інструкцією, не було оформлене.

Стосовно доводів прокурора про те, що відповідні землі знаходяться в адміністративних межах Будищенської територіальної громади колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.

Згідно з п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами «сезону тиші» з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу.

При визначенні кола питань, що можуть включати в себе організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду належить встановити в натурі відповідно до законодавства.

Як вже зазначалося, передумовою для встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду є виготовлення відповідної проектної документації, яка розробляється на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

За правилами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Відповідно до ч. 9 ст. 47 зазначеного Закону рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Аналіз зазначених положень законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про природно-заповідний фонд України» та «Про землеустрій» вказують на те, що прийняті органом місцевого самоврядування рішення про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, можуть полягати, зокрема, як в укладенні ним як замовником договору про виготовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, так і в прийнятті рішення про затвердження такого проекту, за умови, що відповідні землі знаходяться в межах адміністративних повноважень відповідного органу місцевого самоврядування.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» управління територіями та об`єктами природно-заповідного фонду, для яких не створюються спеціальні адміністрації (до таких об`єктів належать зокрема й заказники місцевого значення), здійснюється підприємствами, установами та організаціями, у віданні яких перебувають ці території та об`єкти.

Рішенням Черкаської обласної ради від 23 січня 2009 року № 25-3/V «Про території та об`єкти природного-заповідного фонду області», яким створено ландшафтний заказник «Рогозинські острови» площею 660 га було визначено, що він перебуває у віданні Будищенської сільської ради.

Відповідно до 1.6 Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Рогозинські острови», затвердженого наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 21 листопада 2011 року № 91, Будищенська сільська рада, у віданні якої знаходиться заказник, у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про природно-заповідний фонд України», іншими законодавчими і нормативними актами та цим Положенням.

Враховуючи, що ландшафтний заказник «Рогозинські острови» перебуває у віданні Будищенської сільської ради, управління таким об`єктом природно-заповідного фонду здійснює саме зазначений орган місцевого самоврядування.

Положеннями п. 2 рішення Черкаської обласної ради від 23 січня 2009 року № 25-3/V «Про території та об`єкти природного-заповідного фонду області» землекористувачам та землевласникам, спільно з місцевими радами, у віданні яких знаходяться території та об`єкти природно-заповідного фонду, було запропоновано протягом року розробити документацію по встановленню меж відповідних територій в натурі.

Колегія суддів приймає до уваги, що за правилами ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та абз. 6 п. 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Таким чином у відання та, відповідно, в управління Будищенської сільської ради було передано ландшафтний заказник «Рогозинські острови», площею 600 га, межі якого визначені відповідно до проекту створення об`єкту природно-заповідного фонду.

У свою чергу Будищенська сільська рада як особа, що здійснює управління ландшафтним заказником «Рогозинські острови», зобов`язана була забезпечити проведення робіт із землеустрою, зокрема - виготовлення відповідного проекту землеустрою, винесення меж ландшафтного заказника та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Положеннями ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та абз. 6 п. 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України не визначено строк, протягом якого такі роботи необхідно провести. Положеннями п. 2 рішення Черкаської обласної ради від 23 січня 2009 року № 25-3/V лише запропоновано розробити документацію по встановленню меж відповідних територій в натурі протягом року.

Під час розгляду і вирішення апеляційної скарги колегія суддів виходить із того, що враховуючи як дату прийняття рішення Черкаської обласної ради від 23 січня 2009 року № 25-3/V «Про території та об`єкти природного-заповідного фонду області», так і дату переходу земель під ландшафтним заказником «Рогозинські острови» до комунальної власності, розумний строк, достатній для проведення таких робіт, сплинув.

Доказів того, що зволікання з виготовленням проекту землеустрою щодо встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду, винесення та закріплення їх в натурі (на місцевості) були виправданими і зумовленими об`єктивними причинами, Будищенська сільська рада не надала.

Відповідач посилається лише на відсутність коштів в місцевому бюджеті, за рахунок яких можуть бути проведені відповідні роботи із землеустрою.

Разом з тим згідно зі ст. 67 Закону України «Про землеустрій» фінансування робіт із землеустрою здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом.

За рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, що визначається Кабінетом Міністром України, фінансуються, зокрема, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Згідно з п. 621 Переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1147, розроблення документації із землеустрою для територій та об`єктів природно-заповідного фонду є видом діяльності, що належать до природоохоронних заходів.

Механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення природоохоронних заходів на об`єктах комунальної власності закріплений в Порядку та умовах надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення природоохоронних заходів на об`єктах комунальної власності, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року № 228.

Згідно з п. 3 зазначеного нормативно-правового акту субвенція надається з метою забезпечення охорони навколишнього природного середовища, поліпшення стану навколишнього природного середовища та створення відповідних умов для цього, що дасть можливість здійснити природоохоронні заходи на об`єктах комунальної власності, і спрямовується відповідно до напрямів, передбачених переліком видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1147, на: охорону і раціональне використання водних ресурсів; охорону атмосферного повітря; охорону і раціональне використання природних рослинних ресурсів; охорону і раціональне використання ресурсів тваринного світу (крім будівництва та облаштування притулків для утримання безпритульних тварин); раціональне використання і зберігання відходів виробництва і побутових відходів.

Доказів того, що Будищенська сільська рада вживала заходи, спрямовані на отримання субвенції з державного бюджету для покриття витрат на фінансування робіт із землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Будищенська сільська рада допустила протиправну бездіяльність, яка полягає у незабезпеченні проведення робіт з винесення меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови», закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу.

Під час апеляційного розгляду справи Будищенська сільська рада як на підставу для скасування рішення суду від 09 грудня 2022 року посилалася на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають в тому, що прокурор не довів наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави, а також пропустив строк для подачі позовної заяви. Крім того відповідач вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відніс цей спір до справ незначної складності і не залучив виконавчий комітет Будищенської сільської ради до участь у справі в якості третьої особи.

Перевіряючи обґрунтованість зазначених доводів, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

За правилами ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 липня 2018 року у справі № 822/1169/17, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». «Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, заступник керівника Черкаської окружної прокуратури зазначав, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції, є Державна екологічна інспекція Центрального округу, яка листом від 14 вересня 2022 року № 07-09/3635 повідомила, що не здійснювала заходів щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Відповідно до преамбули Закону України «Про природно-заповідний фонд України» природно-заповідний фонд охороняється законодавством України як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Як вже зазначалося, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1147, розроблення документації із землеустрою для територій та об`єктів природно-заповідного фонду є видом діяльності, що належать до природоохоронних заходів.

За таких обставин під час апеляційного розгляду справи колегія суддів виходить з того, що виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж ландшафтного заказника «Рогозинські острови», винесення та закріплення їх в натурі (на місцевості), встановлення інформаційно-охоронних знаків становить інтерес держави у сфері охорони навколишнього природного середовища та збереження природно-заповідного фонду України.

Відповідно до ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про природно-заповідний фонд.

Згідно з п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275 (далі - Положення), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Одним із основних завдань Держекоінспекції, відповідно до п. 3 Положення, є здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань, згідно з п. 4 Положення, звертається до суду із позовом щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

За правилами п. 7 Положення Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Держекоінспекції від 01 червня 2021 року № 250, Державна екологічна інспекція Центрального округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Полтавської та Черкаської областей.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 та постановами Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 263/2038/16-а та від 03 лютого 2021 року у справі № 806/1326/17 бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Листом від 26 серпня 2022 року № 54-159-2721вих22 Черкаська окружна прокуратура направила Державній екологічній інспекції Центрального округу запит в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про надання інформації та завірених належним чином копій відповідних документів щодо вжиття заходів з метою зобов`язання суб`єкта, у віданні якого перебуває об`єкт природо-захисного фонду, винести в натуру межі його території.

Державна екологічна інспекція Центрального округу листом від 14 вересня 2022 року № 07-09/3635 повідомила Черкаську окружну прокуратуру про те, що планові та позапланові заходи (перевірки) щодо ландшафтного заказника «Рогозинські острови» в період з 2020 року до 2022 року не здійснювалися.

Листом від 23 вересня 2022 року № 54-159-3251вих22 Черкаська окружна прокуратура повідомила Державній екологічній інспекції Центрального округу про підготовку позовної заяви в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу до Будищенської сільської ради про зобов`язання вчинити дії.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що прокурор довів наявність підстав для звернення до суду в інтересах держави, а також дотримався порядку подачі позовної заяви, встановленого ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Днем виникнення підстав для звернення до суду з цим позовом є день отримання Черкаською окружною прокуратурою листа Державної екологічної інспекції Центрального округу від 14 вересня 2022 року № 07-09/3635.

Адміністративний позов надісланий до суду засобами поштового зв`язку 04 жовтня 2022 року, тобто в межах строку, встановленого абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ухвали суду від 11 жовтня 2022 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі адміністративний позов заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу до Будищенської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Разом з тим у зазначеній ухвалі суду відсутній висновок про те, що вказаний спір належить до малозначних справ (справ незначної складності).

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються не лише справи незначної складності. За вказаними правилами може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа за адміністративним позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури не належить до спорів, зазначених у ч. 4 ст. 257 КАС України, у зв`язку з чим відсутні перешкоди для її розгляду і вирішення за правилами спрощеного позовного провадження.

Положеннями ч. 4 ст. 260 КАС України передбачено, що якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: залишення заяви відповідача без задоволення; розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Відповідач, отримавши ухвалу суду від 11 жовтня 2022 року, подав відзив на позовну заяву, однак із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не звертався.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що в суду першої інстанції не було перешкод для розгляду і вирішення цього спору за правилами спрощеного позовного провадження.

Обґрунтовуючи свої доводи про те, що суд першої інстанції протиправно не залучив до участі у справі в якості третьої особи виконавчий комітет Будищенської сільської ради, скаржник наголосив на тому, що рішенням Будищенської сільської ради від 11 грудня 2020 року № 3-2/VІІІ головним розпорядником коштів бюджету громади визначено виконавчий комітет Будищенської сільської ради, а рішенням від 11 грудня 2020 року № 3-3/VІІІ передано права і обов`язки Будищенської сільської ради у договірних відносинах виконавчому комітету Будищенської сільської ради з 01 січня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Колегія суддів враховує, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року безпосередньо не впливає на права та обов`язки виконавчого комітету Будищенської сільської ради та наголошує на тому, що вплив на обсяг прав та обов`язків зазначеного органу, зокрема й у процесі проведення робіт з винесення меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Рогозинські острови», закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка, мають саме рішення Будищенської сільської ради від 11 грудня 2020 року № 3-2/VІІІ та № 3-3/VІІІ.

Крім того відзив Будищенської сільської ради на позовну заяву не містив клопотання про залучення виконавчого комітету Будищенської сільської ради до участі у справі в якості третьої особи.

Таким чином доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу.

Доводи апеляційної скарги Будищенської сільської ради не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Будищенської сільської ради залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Будищенської сільської ради - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

С.Б. Шелест

Постанова складена у повному обсязі 24 квітня 2023 року.