Справа № 120/5426/22
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/5426/22 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.
Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.
25 квітня 2023 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П.
суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,
за участю:
секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Мандзюка В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2022 №50 про результати службового розслідування стосовно порушення заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи майором ОСОБА_1 статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями по відношенню до начальника відділення персоналу майора ОСОБА_2 та стосовно висловлення погрози насильством майором ОСОБА_1 начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .
Рішенням Віницького окружного адміністративного суду від 07.11.2022 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2022 №50 про результати службового розслідування стосовно порушення заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи майором ОСОБА_1 статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями по відношенню до начальника відділення персоналу майора ОСОБА_2 та стосовно висловлення погрози насильством майором ОСОБА_1 начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. В свою чергу, позивач заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 17.05.2022 командиру військової частини НОМЕР_1 від 8 відділу 9 управління ДВКР СБ України надійшов запит щодо надання інформації, який зареєстрований за вх.№863. У запиті зазначено, що у ході контррозвідувального забезпечення НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони отримано дані щодо наявності можливих фактів образи честі і гідності військовослужбовців та погрози або насильства щодо начальника. Так, 04 травня 2022 року під час виконання майором ОСОБА_4 службових обов`язків щодо здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, майор ОСОБА_1 вчинив погрозу насильством відносно нього шляхом відповідного висловлення в приміщенні військової частини НОМЕР_1 у присутності підлеглого особового складу. Крім того, 13 травня 2022 року при постановці завдань, засобами телефонного зв`язку вищевказаний військовослужбовець вдався до погроз насильством начальнику штабу - першому заступнику командира бригади полковнику ОСОБА_3 , а саме погрози щодо його розстрілу. Аналіз наведеного свідчить про необхідність вжиття заходів, спрямованих на встановлення обставин, які сприяли вчиненню ймовірного правопорушення майором ОСОБА_1 шляхом проведення службового розслідування.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2022 № 190 "Про призначення службового розслідування щодо порушення статутних правил взаємовідносин військовослужбовців та погрози насильства щодо начальника військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ", відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 №1503/31371 та відповідно Запиту начальника 8 відділу 9 управління ДВКР СБ України ОСОБА_5 від 17.05.2022 №17/9/8 -1389 нт., визначено проведення службового розслідування по факту порушення майором ОСОБА_1 статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями відносно майора ОСОБА_4 , а також стосовно висловлення погрози насильством майором ОСОБА_1 начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_3 . Провести службове розслідування доручено заступнику командира військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_6 .
На підставі зазначеного наказу, заступником командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_6 було проведено службове розслідування, що відображено у акті службового розслідування №916 від 16.06.2022.
В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №50 від 16.06.2022 "Про результати службового розслідування щодо порушення статутних правил взаємовідносин військовослужбовців та погрози насильства щодо начальника військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 " за порушення вимоги статей 11, 16, 49, 50, 28-29, 30, 31-33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на майора ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «догана». Крім того, з метою встановлення наявності в діях майора ОСОБА_1 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України, ч. 1 ст. 406 КК України та на виконання абз. 4 ст. 85 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України» та п.6 розділу 6 «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» визначено повідомити уповноважений підрозділ для подальшого проведення досудового розслідування.
Не погоджуючись із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №50 від 16.06.2022 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ від 16.06.2022 №50 не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, оскільки прийнятий необґрунтовано, тобто не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Підстави припинення контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби наведені у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та згідно з частиною 8 цієї статті однією з підстав звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії особливого періоду є позбавлення військового звання в дисциплінарному порядку (підпункт «в» пункту 1).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно з приписами статті 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) попередження про неповну службову відповідність;
д) пониження в посаді;
е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь;
є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;
ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.
Відповідно до статі 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
За правилами статті 49 цього Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях служби вони звертаються один до одного на "Ви". Начальники й старші за військовим званням військовослужбовці у питаннях служби до підлеглих і молодших звертаються за військовим званням і прізвищем або тільки за званням, додаючи в останньому випадку перед званням слово "пане (пані)". Наприклад: "Солдат Черняк", "Пане (пані) солдат"; "Сержанте Мішин", "Пане (пані) сержанте"; "Лейтенанте ОСОБА_7 ", "Пане (пані) лейтенанте" (стаття 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
В основі поведінки військовослужбовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Верховний Суд в постанові по справі №813/1021/17 від 19 лютого 2020 року висловив правову позицію відповідно до якої підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
Так, підставою для покладення на позивача такої відповідальності стали обставини порушення ним службової дисципліни, а саме: вимог статей 11, 16, 49, 50, 28-29, 30, 31-33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у зв`язку із чим наклалено дисциплінарне стягнення «догана». Крім того, з метою встановлення наявності в діях майора ОСОБА_1 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України, ч. 1 ст. 406 КК України та на виконання абз. 4 ст. 85 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України» та п.6 розділу 6 «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» визначено повідомити уповноважений підрозділ для подальшого проведення досудового розслідування.
Водночас, даний наказ було прийнято на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2022 №190 про призначення службового розслідування, у зв`язку із чим проведено службове розслідування стосовно "порушення заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи майором ОСОБА_8 статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями по відношенню до начальника відділення персоналу майора ОСОБА_9 та стосовно висловлення погрози насильством майором ОСОБА_1 начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ".
Відповідно до акту службового розслідування №916 у пункті "вина військовослужбовця" зазначено, що в діях майора ОСОБА_10 вбачаються порушення статей 11, 16, 49, 50, 28-29, 30, 31-33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. В цьому його вина доведена. Крім того, у висловлюваннях майора ОСОБА_10 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України та ч. 1 ст. 406 КК України.
У пункті "Причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовців та подією, що трапилось" вказано, що оскільки в діях майора ОСОБА_10 можуть міститись ознаки кримінальних правопорушень, а відтак причинний зв`язок може бути встановлений під час проведення досудового розслідування.
Пункт акту службового розслідування "Вимоги нормативно - правових актів, інших актів законодавства, які було порушено" містить посилання на те, що майором ОСОБА_1 порушено вимоги статей 11, 16, 49, 50, 28-29, 30. 31-33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Крім того в діях майора ОСОБА_1 можуть міститися ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України та ч. 1 ст. 406 КК України.
У пункті "Причини та умови, що сприяли правопорушенню" зазначено, що основна причина вчинення правопорушення може бути встановлена під час проведення досудового розслідування. Додатковою причиною правопорушення стала особиста недисциплінованість та неповага до колег по службі майором ОСОБА_1 .
Також у акті службового розслідування зазначено, що заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено розслідування, мотиви їx відхилення чи підстави для задоволення не надходили.
Отже, відповідно акту службового розслідування №916, встановлено порушення майором ОСОБА_1 вимоги статтей 11, 16, 49, 50, 28-29, 30, 31-33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у зв`язку із чим запропоновано притягнути останнього до відповідальності у дисциплінарному порядку.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, службове розслідування стосовно "висловлення погрози насильством майором ОСОБА_1 начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 " відповідальною особою, заступником командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_6 , не здійснювалося, хоча у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2022 № 190про призначення службового розслідування таке питання значится, що додатково підтверджується поясненнями від 25.05.2022.
Так, відповідно пояснення начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , по суті поставлених запитань пояснив, що "13 травня 2022 року близько 11 год 39 хв при уточнені завдань по мобільному телефону заступник начальника штабу по мобілізаційній роботі майор ОСОБА_1 висловив мені погрозу, що по приїзду всіх розстріляє, після чого телефонна розмова була закінчена. Це все, що я можу повідомити по даному факту.".
Начальник відділення персоналу майор ОСОБА_11 , по суті поставленого питання "Що Вам відомо стосовно погроз зі сторони майора ОСОБА_1 " повідомив наступне "перебуваючи на робочому місці, в кабінет зайшов майор ОСОБА_1 , роздратований і почав висловлювати свої думки, що я безпідставно проводжу переміщення людей. Якщо виконаю наказ про переведення ОСОБА_12 , то повинен викинутися з вікна, а якщо ні, то він допоможе. Я спокійно відреагував на це і відповів, щоб він заспокоївся. За час проходження з ним служби, постійно втручався в виконання мною службових обов`язків, принижував мене при підлеглих. Старався коригувати поза моєї присутності у видані наказів."
В свою чергу, як вбачається з пояснення заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 , останньому було задано лише два питання "Що трапилося 13.05.2022" та "Чи був у Вас конфлікт між майором ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ".
Жодних інших питань щодо погроз насильством у рамках службового розслідування, майору ОСОБА_1 задано не було.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при проведенні службового розслідування не здійснив жодних заходів для встановлення та перевірки факту порушення позивачем військової дисципліни щодо "висловлення погрози насильством майором ОСОБА_1 начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ", з підстав якого, також і видано оскаржуваний наказ. Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду не спростовують.
Крім того суд зазначає, що відповідно до ч. 1 та 4 ст. 405 КК України погроза вбивством або заподіянням тілесних ушкоджень чи побоїв начальникові, або знищенням чи пошкодженням його майна у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби карається триманням у дисциплінарному батальйоні на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені групою осіб, або із застосуванням зброї, або в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.
Відповідно ч. 1 ст. 406 КК України порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося в завданні побоїв чи вчиненні іншого насильства, - карається арештом на строк до шести місяців або триманням у дисциплінарному батальйоні на строк до одного року, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Згідно абз. 3 пункту 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Відповідно пункту 46 Дисциплінарного статуту ЗСУ з метою громадського впливу на порушників військової дисципліни та громадського порядку до накладення стягнення за порушення військовослужбовців за рішенням командира (начальника) можна обговорювати:
військовослужбовців рядового складу - на зборах особового складу;
військовослужбовців сержантського (старшинського) складу - на зборах військовослужбовців сержантського (старшинського) складу;
військовослужбовців офіцерського складу - на зборах військовослужбовців офіцерського складу, які мають військові звання (займають посади) не нижче військового звання (посади) офіцера, правопорушення якого обговорюються.
Проте, жодних заходів затримання ОСОБА_1 , командуванням в/ч здійснено не було. Збори офіцерів, пов`язаних з випадком погрози насильством начальству, проведено не було, особиста зброя та боєприпаси у ОСОБА_1 не вилучалися, командир військової частини бесіди з приводу даного факту з позивачем не проводив.
Також, слід зазначити, що пунктом 3 наказу від 16.06.2022 №50 визначено, з метою встановлення в діях майора ОСОБА_1 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 статті 405 КК України, ч. 1 ст. 406 КК України та на виконання абз. 4 ст. 85 "Дисциплінарного статуту Збройних Сил України" та п. 6 розділу 6 "Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України" повідомити уповноважений підрозділ для подальшого проведення досудового розслідування.
Однак, як встановлено судом першої інстанції та не було спростовано відповідачем в суді апеляційної інстанції, дій щодо повідомлення уповноваженого підрозділу про можливе вчинення позивачем кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 статті 405 КК України, ч. 1 ст. 406 КК України, для подальшого проведення досудового розслідування, станом на момент розгляду справи командуванням військової частини вчинено не було.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наказ від 16.06.2022 №50 не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, оскільки прийнятий необґрунтовано, тобто не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми матеріального та процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 28 квітня 2023 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.