Справа № 420/13026/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/13026/21
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Турецької І.О.

при секретарі Цехмейстренко Ю.В.,

за участі представник апелянта Болгарчук І.І.

представник апелянта Тарановського Р.В.

представник позивача Кулинич К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС в Одеській області та Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, за участі третьої особи Головне управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу № 46ДПС/ТД-ФС від 13 травня 2021 року.

В обґрунтування позову зазначалось, що службовими особами ГУ ДПС в Одеській області фактично була проведена перевірка у ФОП ОСОБА_2 та під час перевірки ОСОБА_3 неодноразово зазначала інспекторам, що являється фізичною особою-підприємцем та сплачує щомісячно податки, проте даний факт службовими особами не був прийнятий до уваги. Позивач ФОП ОСОБА_1 відносно якої була складена постанова про накладення штрафу звертає увагу, що ОСОБА_2 не працювала у неї, а здійснювала свою підприємницьку діяльність у тому ж приміщенні, що і позивач на підставі договору оренди приміщення згідно Свідоцтва платника єдиного податку, тому позивач зазначає, що були відсутні підстав для оформлення трудових відносин із ФОП ОСОБА_2 . Таким чином, на думку позивача, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року, ухвалене в порядку письмового провадження у м. Одеса позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням Головним управлінням ДПС в Одеській області надано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що за наслідками проведення фактичної перевірки складено акт у якому вказано про порушення трудового законодавства, що полягає у використані праці найманого працівника без належного оформлення трудових відносин. Апелянт звертає увагу, що повідомлення про прийняття працівника на роботу ФОП ОСОБА_1 не направляла, будь-якої інформації щодо нарахування та виплати заробітної плати, відповідно до наданих звітностей, не має.

Крім того, не погоджуючись з таким рішенням Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці (правонаступник Головного управління Держпраці в Одеській області) також надано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що судом не враховано факту, що на момент проведення контрольного заходу ОСОБА_2 здійснювала продаж алкогольних напоїв без належного оформлення трудових відносин. Також апелянт доводить, що він дотримався порядку прийняття спірної постанови про накладення штрафу, вважає, що вимоги Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення ним не порушені.

Позивачем надано відзиви на апеляційні скарги, в яких зазначено про необґрунтованість апеляційних скарг через що вони не підлягають задоволенню, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року слід залишити без змін.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 р. замінено відповідача по справі № 420/13026/21 - Головне управління Держпраці в Одеській області () на його правонаступника Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці ().

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва платника єдиного податку серія Б818719 Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є платником єдиного податку; вид господарської діяльності - 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; місце провадження господарської діяльності с.Красне, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

29.09.2020 року між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) був укладений договір оренди приміщення, за умовами п.п.1.1, 1.2, 2.1, 10.3 якого Орендодавець зобов`язується передати Орендарю у строкове платне приміщення, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с.Красне, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та сплачувати орендну плату. Приміщення, що орендується, надається Орендарю для роздрібної торгівлі. Строк цього Договору починає свій перебіг 01.09.2020 року та закінчується 1 вересня 2021 року.

19.03.2021 року Головним управлінням ДПС України було видано наказ №1617-п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , податкова адреса АДРЕСА_1 , за адресою господарського об`єкту АДРЕСА_2 з 30.03.2021 року тривалістю 10 днів з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв, та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством сфері виробництва і обігу спирту, алкоголічних напоїв та тютюнових виробів пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єкти платниками акцизного податку.

01.04.2021 року інспекторами ГУ ДПС в Одеській області на підставі доповідної записки та Наказу проведено перевірку господарської одиниці магазин-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_2 суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки складено Акт (довідку) фактичної перевірки №7220/15/07/РРО/ НОМЕР_2 від 09.04.2021 року, у якому зафіксовано порушення вимог податкового законодавства та встановлено використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, оскільки ОСОБА_2 допущена до роботи без оформлення наказом та повідомленням про прийняття працівника на роботу до органів ДПС не подавалося».

Інспекторами ГУ ДПС в Одеській області був складений Акт, що засвідчує факт відмови від підписання акта (довідки) перевірки №96/15-32-07-06 від 08.04.2021 року, у якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 відмовилась поставити свій підпис на Акті перевірки.

01.04.2021 року ОСОБА_4 написала пояснення, в яких зазначила, що вона є продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », працює у ФОП ОСОБА_1 з 2013 року, заробітна плата складає 4500 грн. 01.04.2021 року вона перебуваючи на робочому місці в магазині реалізувала пляшку пива «Львівське» 2л. за ціною 48 грн., касовий чек не видала, оскільки у магазині була черга.

20.04.2021 року ГУ ДПС в Одеській області надіслало ГУ Держпраці в Одеській області Акт (довідку) фактичної перевірки №7220/15/07/РРО/ НОМЕР_2 від 09.04.2021 року для подальшого реагування та вжиття заходів в межах компетенції.

22.04.2021 року головний державний інспектор відділу з питань праці та заробітної плати Управління з питань праці ГУ Держпраці в Одеській області склала на ім`я начальника ГУ Держпраці в Одеській області службову записку, в якій висвітлила обставини проведення з 01.04.2021 року по 08.04.2021 року фактичної перевірки кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та зазначила, що ФОП ОСОБА_5 жодних документів щодо оформлення трудових відносин з гр. ОСОБА_2 в ході проведення фактичної перевірки співробітниками ГУ ДПС в Одеській області представлено не було. З урахуванням викладеного до ФОП ОСОБА_1 на підставі вимог ч.1 ст.265 КЗпП України застосовується відповідальність законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

23.04.2021 року ГУ Держпраці в Одеській області надіслало ФОП ОСОБА_1 . Повідомлення №15/01-40-3758 про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

05.05.2021 року ФОП ОСОБА_1 надіслала ГУ Держпраці в Одеській області пояснення, в яких зазначила, що ОСОБА_4 не була і не повинна була бути оформлена у якості працівника у ФОП ОСОБА_1 , оскільки вона фізичною особою-підприємцем з 2013 року та орендує у позивача приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серія НОМЕР_3 місце провадження господарської діяльності ОСОБА_2 знаходиться за адресою:68552, Одеська область, Тарутинський район, село Красне, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказані обставини виключають виникнення трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В додатки до заяви додані, зокрема, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АААВ №705906 ОСОБА_2 та копія свідоцтва платника єдиного податку серія Б №818719 ОСОБА_2 , копія договору оренди нерухомого майна від 29.09.2020 року.

13.05.2021 року Головне управління Держпраці в Одеській області прийняло постанову №46ДПС/ТД-ФС, якою кepyючиcь статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лиш року № 509 (зі змінами), та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України, за яким суб`єкти господарювання несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків наклала на ФОП ОСОБА_1 штраф у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення 60000грн.

13.05.2021 року вищезазначена постанова була направлена позивачу.

04.08.2021 року ОСОБА_4 написала пояснення на ім`я ОСОБА_1 , в яких зазначила, що 01.04.2021 року проводилась фактична перевірка магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В ході фактичної перевірки державний інспектор ГУДПС в Одеській області ОСОБА_6 продиктувала їй текст, який зазначений в поясненні від 01.04.2021р. Під її тиском ОСОБА_2 написала це пояснення. Насправді ОСОБА_4 не працює у ФОП ОСОБА_1 , а орендує у неї приміщення за договором оренди та самостійно здійснює підприємницьку діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». ОСОБА_4 заперечує усе написане у поясненнях від 01.04.2021 року.

Не погоджуючись із постановою ГУ Держпраці в Одеській області від 13.05.2021 року, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обслуговування ФОП ОСОБА_2 відвідувача у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не може свідчити про трудовий характер правовідносин між нею та позивачем, оскільки ОСОБА_2 показала суду, що ОСОБА_1 не надавала їй дозволу на реалізацію своєї продукції (алкогольних напоїв).

Суд також вказав, що акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не є належним та допустимим доказом порушення нею вимог законодавства у сфері використання праці найманих осіб.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - дев`ятим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України (ч.3 ст. 265 КЗпП України).

Згідно з ч.4 ст.265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 265 Кодексу законів про працю України та частини дев`ятої статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.2013 №509 затвердив Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Відповідно до пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).

Згідно з пунктом 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що трудовим законодавством на роботодавців покладено обов`язок щодо здійснення належного оформлення трудових відносин з працівником, а у разі невиконання такого обов`язку суб`єкт господарювання підлягає притягненню до юридичної відповідальності за допущене порушення.

Судова колегія вважає за необхідне наголосити, що з огляду доводів сторін предметом доказування у цій справі є підтвердження факту наявності трудових правовідносин між позивачем ФОП ОСОБА_1 , як роботодавцем та громадянкою ОСОБА_2 , як найманим працівником.

На думку Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці зазначені факти є встановлені під час проведення перевірки ГУ ДПС в Одеській області, зафіксовані в акті фактичної перевірки №7220/15/07/РРО/ НОМЕР_2 від 09.04.2021 р., доведені наявними під час перевірки поясненнями громадянки ОСОБА_2 та не потребують додаткового підтвердження, тому відповідно по ч. 2 Порядку № 509 акт фактичної перевірки №7220/15/07/РРО/ НОМЕР_2 від 09.04.2021 р. є самостійною підставою для застосування штрафних санкцій до ФОП ОСОБА_1 .

Однак, судова колегія не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що позивач ФОП ОСОБА_1 була відсутня під час проведення перевірки ГУ ДПС в Одеській області, будь-яких пояснень працівникам ГУ ДПС в Одеській області не надавала.

ФОП ОСОБА_1 стало відомо про проведену перевірку лише з повідомлення ГУ Держпраці в Одеській області від 23.04.2021 р. про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, при цьому у зазначеному листі позивачу повідомлялось лише про надходження до Держпраці акту перевірки ГУДПС в Одеській області та про те, що їй про результати розгляду справи буде повідомлено додатково. (а.с.12)

При цьому, колегією суддів встановлено, що 05.05.2021 року ФОП ОСОБА_1 кур`єрською доставкою надіслала до ГУ Держпраці в Одеській області письмові пояснення та докази, які спростовують трудові відносини з громадянкою ОСОБА_2 , зокрема, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АААВ №705906 ОСОБА_2 та копія свідоцтва платника єдиного податку серія Б №818719 ОСОБА_2 , копія договору оренди нерухомого майна від 29.09.2020 року (а.с.18).

Однак, вказані пояснення були отримані відповідачем лише 28.05.2021 року, після винесення ГУ Держпраці в Одеській області постанови від 13.05.2021 р., тобто позивач не мала можливості прийняти участь у розгляді питання про притягнення її до відповідальності, надати пояснення та бути заслуханою під час розгляду справи.

Судова колегія встановила, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем лише на підставі поданих відомостей ГУ ДПС в Одеській області, які отримані за результатами проведеної фактичної перевірки, а Головним управлінням Держпраці в Одеській області жодних дій для перевірки повідомленої інформації не вчинено.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме на Держпрацю покладено зокрема завдання щодо здійснення нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення. Для цього, в межах наданих повноважень, Держпраця в особі своїх територіальних відділів з метою виявлення неоформлених трудових відносин має право проводити інспекційні відвідування.

Процедура притягнення до відповідальності осіб за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України регулювалась пунктами 4-8 Порядку № 509, які передбачали обов`язкову участь суб`єкта господарювання під час розгляду справи, однак зазначені пункти були виключені у зв`язку з прийняттям постанови КМУ № 823 від 21 серпня 2019 року, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно п.п. 6 п. 5 Порядку підставами для здійснення інспекційних відвідувань є зокрема інформація ДПС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень.

Згідно із пунктами 16, 17, 18 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Пунктами 20, 21 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування. Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (пункт 25 Порядку № 823).

Таким чином, в межах наявних повноважень, відповідач після отримання відомостей від ГУ ДПС в Одеській області щодо факту порушення ФОП ОСОБА_1 законодавство про працю повинен був здійснити перевірку такої інформації у спосіб проведення інспекційного відвідування і за її результатами вирішувати питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до юридичної відповідальності із накладенням грошового стягнення.

Однак, перевіривши матеріали адміністративної справи судова колегія встановила, що відповідачем не проводилася перевірка ФОП ОСОБА_1 стосовно виявлення у суб`єкта господарювання неоформлених трудових відносин на підставі отриманої інформації від ГУ ДПС в Одеській області, акт інспекційного відвідування, припис також не складався.

Колегія суддів не приймає доводи апелянтів про те, що викладені в акті перевірки відомості є беззаперечним доказом вини особи в порушенні вимог законодавства про працю, оскільки відповідно до правових висновків викладених у постанові ВС від 21.08.2020 р. №822/1037/18 відомості в акті перевірки, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи управлінням Держпраці, що свідчить про те, що викладені в акті перевірки відомості не є беззаперечним доказом вини особи в порушенні вимог законодавства про працю, та підлягають перевірці.

Отже, з огляду на викладене судова колегія дійшла до висновку, що Головне управління Держпраці в Одеській області передчасно, не маючи встановлених актом перевірки доказів про порушення позивачем вимог трудового законодавства, посилаючись лише на отриману інформацію від ГУ ДПС в Одеській області, прийняло спірну постанову без виходу на інспекційне відвідування.

Про передчасність рішення відповідача щодо притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності свідчать також надані позивачем до суду першої інстанції докази щодо підприємницької діяльності ОСОБА_2 .

Так, допитана в суді першої інстанції у якості свідка ОСОБА_2 , яка попереджена про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст.384-385 КК України за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань (т.2 а.с.33) пояснила, що вона є фізичною особою-підприємцем, орендує приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 2014 року за відповідним договором оренди та здійснює підприємницьку діяльність у цьому магазині продає непідакцизні товари. Магазин поділений на дві частини, в іншій частині свою підприємницьку діяльність здійснює ФОП ОСОБА_1 01.04.2021 року до магазину увійшов чоловік, наполегливо просив продати йому пляшку пива. ОСОБА_1 у цей час була відсутня у магазині та оскільки склалась черга із покупців у магазині, ОСОБА_2 продала цьому чоловіку 2-х літрову пляшку пива «Львівське». Таке сталося вперше, ОСОБА_1 не дозволяла їй продавати алкогольні напої покупцям. Чоловік вийшов, через деякий час повернувся із жінкою, вони представились працівниками податкової, пред`явивши при цьому відповідні посвідчення (наказ на проведення перевірки та направлення не надавались). ОСОБА_2 перебувала у нервовому стані, оскільки з 2014 року не було жодної перевірки; працівники податкової продиктували їй зміст пояснень, які були нею написані 01.04.2021 року, пояснення були написані під тиском податківців. Сума 4500 грн., яка зазначена у цих поясненнях це гроші (прибуток), які щомісячно приблизно ОСОБА_2 отримує від своєї господарської діяльності, ОСОБА_1 не платить їй жодних коштів. Коли податківці виходили з магазину, ОСОБА_2 зазначила, що вона також здійснює підприємницьку діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проте податківці цього не почули.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні у суді першій інстанції 23.02.2022 року пояснила суду, що їй відомо, що у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підприємницьку діяльність здійснюють дві особи ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Магазин поділений на дві частини в одній працює ОСОБА_1 , в іншій ОСОБА_2 , яка не реалізує алкогольні товари, а продає лише продукти харчування.

Таким чином, на підставі встановлених обставин, оцінивши наявні докази, судова колегія вважає, що висновок відповідача про те, що ФОП ОСОБА_1 порушила трудове законодавство і не здійснила оформлення трудових відносин з працівником спростовується наявними доказами у справі, тому оскаржувана постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС в Одеській області та Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 28.04.2023 року

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька