Справа № 320/2745/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року справа № 320/2745/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (далі - відповідач та/або ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) та просить суд:

- визнати протиправним рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області №6738 від 23.11.2022 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 та скасувати його;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області повторно розглянути заяву, подану громадянкою російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 та за результатами розгляду видати їй посвідку на тимчасове проживання.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області №6738 від 23.11.2022 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянці російської федерації ОСОБА_1 є протиправним, адже відсутні підстави, передбачені пунктом 9 порядку 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018. Окрім цього, представник позивача стверджує, що у відповідача відсутні правові підстави для здійснення перевірки місця проживання ОСОБА_1 . У зв`язку із наведеним просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Лакусти Дениса Івановича про забезпечення позову від 15.02.2023 відмовлено.

07.03.2023 засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача. Так, представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області вказує про правомірність прийнятого ним рішення та зазначає, що головними спеціалістами відділу протидії нелегальної імміграції, управління міграційного контролю протидії нелегальній міграції та реадмісії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведено виїзну перевірку адреси, яку позивач зазначила в заяві-анкеті №105131190 від 16.11.2022, а саме: АДРЕСА_1 та виявлено відсутність останньої за місцем проживання, двері до приміщення ніхто не відкрив, а сусідам позивач не відома. Крім цього, вказано, що місце реєстрації, яке зазначено позивачем у заяві-анкеті використовується як місце масової реєстрації іноземців. У зв`язку із наведеним прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання. Окрім цього, представником відповідача надано копії матеріалів особової справи ОСОБА_1 .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , громадянка російської федерації, ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 14.08.2020.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 позивач 03.02.2022 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.03.2021 ОСОБА_1 документована посвідкою на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_3 з терміном дії до 23.03.2022, що підтверджується відповідачем.

16.11.2022 ОСОБА_1 подано міграційному органу заяву-анкету №105131190 від 16.11.2022 про обмін посвідки на тимчасове проживання на підставі воз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу) у зв`язку із закінченням строку дії посвідки на тимчасове проживання (далі - заява-анкета).

У заяві-анкеті позивач вказала адресу місця реєстрації: АДРЕСА_2 та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

18.11.2022 Управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області направлено лист №8010.6.2-34853/8010.6-22 до 3 управління Головного управління протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України, у якому просило здійснити перевірку щодо наявності або відсутності в СБ України інформації про те, що дії зазначеного іноземця можуть загрожувати національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, та відповідно до підпункту 7 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018, є підставою для відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання.

Відомості щодо результатів розгляду 3 управління Головного управління протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України вказаного запиту відповідача матеріали справи не містять.

Надалі, 22.11.2022 Управлінням міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області проведено перевірку місця проживання позивача, результати якої зафіксовано в листі №8010.8-4/62028-22 від 22.11.2022, адресованому Управлінню з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

За змістом вказаного листа, за результатами перевірки встановлено, що за вказаною в заяві-анкеті адресою проживання, громадянка російської федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає, що підтверджується інформацією, отриманою від мешканців НОМЕР_5 даного будинку під час виїзду та безпосередньо очного спілкування. Оскільки двері квартирного приміщення АДРЕСА_3 ніхто не відчинив, працівниками Управління надано фото вищевказаної іноземки мешканцям НОМЕР_5 даного будинку, на що останні повідомили, що громадянка російської федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в кв. 202 не проживає, від письмових пояснень та надання своїх персональних даних мешканці НОМЕР_5 відмовилися.

Також у листі №8010.8-4/62058-22 від 22.11.2022 йде мова про те, що відповідно до інформації Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, зазначене іноземкою в заяві-анкеті її місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 , належить до адреси масової реєстрації - місця проживання осіб за однією адресою, де кількість зареєстрованих осіб становить 56 осіб.

У зв`язку із вказаним, в листі №8010.8-4/620258-22 від 22.11.2022 сформовано висновки про встановлення факту подання громадянкою російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завідомо неправдивих відомостей при зверненні за оформленням/обміном посвідки на тимчасове проживання, що є підставою для відмови в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні відповідно до підпункту 9 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018.

В подальшому, керуючись підпунктом 9 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийнято рішення від 23.11.2022 №6738 про відмову в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання, яким відмовлено позивачу в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Не погоджуючись зі спірним рішенням, позивачка через свого представника звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-VI (далі - Закон №3773-VI) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України (ч. 1 ст. 2 Закону №3773-VI).

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до частини 1 статті 4 Закону №3773-VI іммігрувати в Україну на постійне проживання.

При цьому, частина 15 статті 4 Закону №3773-VI регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

В силу положень частини 3 статті 5 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій-п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною п`ятнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування та документ, згідно з яким вони, відповідно до права країни походження іноземця або особи без громадянства, вважаються членами сім`ї особи, зазначеної в частинах другій - тринадцятій статті 4 цього Закону. Документ, що підтверджує належність до членів сім`ї, визнається дійсним в Україні у разі його легалізації, якщо інше не передбачено законом чи міжнародним договором України (ч. 15 ст. 5 Закону №3773-VI).

Згідно із частиною 1 статті 5-1 Закону №3773-VI строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить:

1) у випадку, визначеному частиною четвертою статті 4 цього Закону, - строк дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, якщо інше не встановлено законом чи міжнародним договором України;

2) у випадку, визначеному частиною п`ятою статті 4 цього Закону, - строк реалізації проекту міжнародної технічної допомоги, який зазначається в реєстраційній картці проекту;

3) у випадку, визначеному частиною дванадцятою статті 4 цього Закону, - два роки;

4) у випадку, визначеному частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, - період навчання, який зазначається в документі, що підтверджує факт навчання в Україні;

4-1) у випадку, визначеному частиною двадцятою статті 4 цього Закону, - три роки;

5) в усіх інших випадках, визначених статтею 4 цього Закону, - один рік.

Відповідно до частин 3-4 статті 5-1 Закону №3773-VI строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено необмежену кількість разів, за наявності підстав, передбачених законом.

Для продовження строку дії посвідки іноземець або особа без громадянства має підтвердити працевлаштування у цій юридичній особі щонайменше трьох громадян України, які приступили до роботи не менш як за шість місяців до дати звернення про продовження строку дії посвідки, або сплату юридичною особою податку на прибуток підприємств у розмірі не менш як 50 мінімальних заробітних плат за останній повний фінансовий рік до дати звернення про продовження строку дії посвідки.

Між тим, Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 (далі - Порядок №322).

Згідно із пунктом 1 Порядку №322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Посвідка видається строком на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом (п. 4 Порядку №322).

Пунктами 16-19 Порядку №322 регламентовано, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку її дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій).

У разі коли у зв`язку із зміною прізвища та (або) власного імені чи по батькові, встановленням розбіжностей у записах необхідно обміняти паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, документи для обміну посвідки подаються не пізніше ніж через місяць після отримання нового паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства.

У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Видача іноземцеві або особі без громадянства посвідки здійснюється територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, уповноваженим суб`єктом, який прийняв документи для її оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обміну (п. 53 Порядку №322).

Для отримання нової посвідки іноземець або особа без громадянства здають посвідку, що подавалася для обміну у випадку, зазначеному в пункті 19 цього Порядку (п. 59 Порядку №322).

За правилами пункту 57 Порядку №322 до заяви-анкети вносяться:

1) відомості про те, що іноземець або особа без громадянства здала посвідку, із зазначенням реквізитів посвідки (крім випадку, зазначеного в пункті 6 цього Порядку);

2) підпис іноземця або особи без громадянства із зазначенням дати отримання посвідки. Якщо іноземець або особа без громадянства через фізичні вади не може підтвердити власним підписом факт отримання посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта робить відмітку про її отримання, зазначає дату видачі посвідки та засвідчує факт видачі власним підписом;

3) прізвище та ініціали, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, на якого згідно з його службовими обов`язками покладено функції з видачі посвідки.

В силу вимог підпункту 9 пункту 61 Порядку №322 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів.

Як вже було вказано судом вище відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 позивач 03.02.2022 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно відомостей паспорту громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній з 01.06.2004 року зареєстрований у АДРЕСА_4 .

24.03.2021 ОСОБА_1 документована посвідкою на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_3 з терміном дії до 23.03.2022, що підтверджується копією даної посвідка, наявної у матеріалах справи.

В подальшому, позивач звернулась до міграційного органу із заявою-анкетою про обмін посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із закінченням строку дії попередньої, однак відповідачем було відмовлено у переоформленні тимчасової посвідки на проживання на підставі підпункту 9 пункту 61 Порядку №322.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи відповідність спірного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України суд зазначає про наступне.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження відповідно до Конституції України регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (далі - Закон №1382-IV).

Громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом (ч. 1 статті 2 Закону №1382-IV).

Згідно із статтею 3 Закону №1382-IV свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА №59616395 від 12.05.2021, позивач з 12 травня 2021 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не визначено поняття «масова реєстрація», не обмежено право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні проживати не за адресою місця реєстрації проживання.

Отже, обставини, які викладені у листі №8010.8-4/62028-22 від 22.11.2022 в частині того, що зазначене іноземкою в заяві-анкеті її місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 , належить до адреси масової реєстрації - місця проживання осіб за однією адресою, де кількість зареєстрованих осіб становить 56 осіб не є та не може бути підставою для відмови у видачі (оформлення) посвідки на тимчасове проживання, в розумінні положень підпункту 9 пункту 61 Порядку №322.

Що ж стосується відсутності позивача за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 слід вказати про таке.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 позивач 03.02.2022 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із наявної в матеріалах справи копії паспорту громадянина України НОМЕР_4 , виданого Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві 22.12.2009, який належить ОСОБА_5 , він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 01.06.2004.

Разом з цим позивач у заяві-анкеті вказала адресу: АДРЕСА_1 , що є відмінною від адреси місця реєстрації її чоловіка.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 , оскаржуючи спірне рішення, не надала суду жодних належних та достатніх доказів на підтвердження обставин фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема документів на підтвердження права проживання за вказаною адресою (договору найму, піднайму тощо).

У той же час, суд вкотре наголошує, що вказана позивачем адреса місця проживання відмінна від адреси місця реєстрації її чоловіка, громадянина України, ОСОБА_5 . При цьому суд нагадує, що в заяві-анкеті від 16.11.2022 позивач вказала, що підставою звернення за отриманням посвідки на тимчасове проживання в порядку обміну є саме воз`єднання сім`ї з громадянином України. Жодних відомостей у позові щодо розбіжностей у місцях проживання позивачки та її чоловіка не вказано.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, положеннями частини 1 статті 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Отже, аналіз вказаних процесуальних норм дає суду підстави сформувати висновки про те, що позивач, звертаючись до суду із адміністративним позовом, не звільнений від обов`язку довести ті обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, адже, в іншому випадку, не буде дотримано принцип змагальності сторін.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин проживання її за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням інформації, яка викладена у листі Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області №8010.8-4/62028-22 від 28.11.2022 суд, застосовуючи принцип адміністративного судочинства, регламентований частиною 1 статті 9 КАС України, у взаємозв`язку із положеннями частини 1 статті 77 КАС України, вважає, що позивачем не доведено зазначення в заяві-анкеті правдивих відомостей в частині свого місця проживання.

Резюмуючи наведене у своїй сукупності, суд вважає, що відповідач, застосовуючи підпункт 9 пункту 61 Порядку №322, діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень.

Що ж стосується посилань представника позивача на відсутність у Державної міграційної служби України підстав для проведення перевірки суд сприймає критично, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 35-37 Порядку №322 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, а також перевірку інформації, зазначеної нею в заяві-анкеті, та поданих документів.

Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, що містяться у базі даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Згідно і пунктом 41-42 Порядку №322 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).

У разі коли обмін посвідки здійснюється на підставі документа, зазначеного в підпункті 4 пункту 39 цього Порядку, що підтверджує зміну персональних даних іноземця або особи без громадянства, зокрема зміну порядку написання слів у повному імені, зміну літер у складових частинах повного імені, збільшення або зменшення кількості складових слів повного імені, зміну дати народження, за умови встановлення тотожності особи за фотозображенням проводяться додаткові перевірки актуальних і попередніх персональних даних іноземця або особи без громадянства за автоматизованими інформаційними та довідковими системами, реєстрами та базами МВС, Національної поліції, Інтерполу.

До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються іноземцем або особою без громадянства, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.

Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні (п. 45 Порядку №322).

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що місце проживання, які подаються іноземцем або особою без громадянства, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС і виключно лише після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Отже, зважаючи на наведені положення Порядку №322, на думку суду, доводи представника позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовних вимог.

Як наслідок, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відповідність спірного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а відтак відсутні підстави для задоволення адміністративного позову в цілому.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 28.04.2023.

Суддя Кушнова А.О.