Справа № 400/12987/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 р. Справа № 400/12987/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії; скасування рішення від 08.09.2021 року № 02,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії (переведенні) за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області від 08.09.2021 року № 02 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати (включити) ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» період проходження військової служби в СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан з 03.07.1987 року по 20.12.1988 року на пільгових умовах як один місяць за три місяці, що визначено архівної довідки № 21/59ЮИ30/3-137 від 15.02.2021 року, виданої Центральним прикордонним архівом ФСБ Російської Федерації;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Ухвалою від 20.12.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (головуючий суддя Величко А.В.).

05.05.2022 року було здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, головуючим у справі визначено суддю Малих О.В.

Ухвалою від 06.05.2022 року суд прийняв справу до свого провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в порядку визначеному ст. 262 КАС України, без виклику сторін та проведення судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що пенсійним органом протиправно не було зараховано до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років період проходження строкової військової служби з 03.07.1987 року по 20.12.1988 року, а саме: період служби коли позивач перебував на військовій службі у складі спецкомендатури прикордонних військ КДБ СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан, тобто 01 рік 06 місяців 17 днів, за проходження якої відповідно до чинного законодавства такий період служби зараховується на пільгових умовах як один місяць за три, що становить 4 роки 9 місяців 21 день. А з урахуванням військової служби на території СРСР у період з 09.11.1996 року по 02.06.1987 року (5 місяців 8 днів), загальний стаж військової служби позивача становить 05 років 4 місяці 29 днів.

Таким чином загальний трудовий стаж позивача становить 25 років 01 місяць 21 день, що відповідно до ст. 86 Закону№ 1697 надає йому право на призначення пенсії за вислугою років.

Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що на день звернення за призначенням пенсії за вислугу років позивачу виповнилося 53 роки. Вислуга років, обчислена за період протягом квітня 1986 року по вересень 2021 року становить 22 роки 01 місяць 27 днів, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 17 років 07 місяців 15 днів, строкова військова служба 02 роки 01 місяць 14 днів та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання 02 роки 04 місяці 28 днів.

До вислуги років враховано всі періоди роботи на посадах, передбачених ч. 6 ст. 86 Закону № 1697.

Відтак, підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років з урахуванням періоду проходження позивачем військової служби в СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан з 03.07.1987 року по 20.12.1988 року на пільгових умовах, як один місяць за три місяці відповідно до ст. 86 Закону № 1769 відсутні.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач з 03.05.2015 року працює в органах прокуратури України та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).

08.09.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі Закон № 1697).

Рішенням від 28.09.2021 року № 02 позивачеві відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону № 1697, у зв`язку з відсутністю стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років (25 років).

Так, згідно вказаного рішення, на день звернення вислуга років позивача, обчислена за період протягом квітня 1986 року по вересень 2020 року становить 22 роки 01 місяць 27 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 17 років 07 місяців 15 днів, строкова військова служба 02 роки 01 місяць 14 днів та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання 02 роки 04 місяці 28 днів.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ, позивач звернувся до суду з даним позовом:

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до положень ч. 2 та 4 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням Уряду СРСР проходили військову службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат.

Зокрема, Законом СРСР від 12.07.1967 року № 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 року № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Спільною постановою Центрального Комітету КПРС і Ради Міністрів СРСР від 17.01.1983 року № 59-27 «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» було передбачено зараховувати до вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання, незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв`язку із цим на лікуванні в лікувальних закладах. Зазначене свідчить на користь того, що статус учасника бойових дій позивачу встановлений у зв`язку з участю в бойових діях на території Республіки Афганістан.

Участь військовослужбовця у бойових діях може підтверджуватись і фактом набуття статусу учасника бойових дій у розумінні статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та відповідним посвідченням».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.08.2018 року у справі № 295/1129/17.

Постановою Верховного Суду від 09.06.2021 року у справі № 340/576/19 встановлено, що документом, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій є 1) посвідчення учасника бойових дій; або 2) довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення. Виключення з цього правила встановлено для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та яким необхідно також подати документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413.

У відповідності до п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 07.05.2018 року.

Відповідно до архівної довідки № 21/59/01430/3-137 від 15.02.2021 року, виданої Центральним прикордонним архівом ФСБ Російської Федерації ОСОБА_1 , старший стрілок-навідник спецкомендатури «Кабул», у складі спецкомендатури прикордонних військ КДБ СРСР, знаходився на території Республіки Афганістан з 03.07.1987 року по 20.12.1988 року.

Згідно записів у військовому квитку, вбачається, що позивач проходив військову службу в лавах Радянської армії в період з 09.11.19986 року по 26.12.1988 року.

Таким чином, позивач має право на зарахування до стажу роботи періоду проходження військової служби в СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан з 03.07.1987 року по 20.12.1988 року на пільгових умовах як один місяць за три місяці.

Щодо призначення пенсії, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058, після досягнення чоловіками 57 років, пенсія призначається у розмірі пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену ч. 1 цієї статті (ч. 5 ст. 86 Закону № 1697).

Згідно ч. 6 ст. 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи, зокрема, на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

У відповідності до ч. 8, 9 та 11 ст. 86 Закону № 1697 ,право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (ч. 13 ст. 86 Закону № 1697).

Також, згідно із ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсій на інший здійснюється з дня подачі заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсій на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Вислуга років, обчислена за період протягом квітня 1986 року по вересень 2021 року становить 22 роки 01 місяць 27 днів, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 17 років 07 місяців 15 днів, строкова військова служба 02 роки 01 місяць 14 днів та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання 02 роки 04 місяці 28 днів.

Враховуючи викладене, позивач має право на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно Закону № 1058, на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону № 1697.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Дата звернення позивача із заявою про переведення його на пенсію відповідно до Закону № 1697 08.09.2021 року.

Також суд звертає увагу на те, що згідно ч. 3 ст. 45 України № 1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії на інший» не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками реалізації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 876/5312/17 викладений висновок, відповідно до якого ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, чинне законодавство не передбачає можливості переведення з пенсії, призначеної за одним законом, на пенсію, передбачену іншим законом, а отже у спірних правовідносин відповідач має саме призначити позивачу пенсію за Законом України № 2262, а не перевести його з пенсії за віком за Законом № 1058 на пенсію за вислугу років за Законом № 1697.

При цьому суд враховує, що вимога про визнання неправомірними дії ГУ ПФУ щодо відмови в призначенні пенсії (переведенні) за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону № 1697 є пов`язаною із вимогою щодо скасування рішення від 08.09.2021 року № 02. Тому належним та достатнім способом захисту прав позивача у даній частині вимог є визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ від 08.09.2021 року № 02 про відмову позивачеві в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону № 1697.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області від 08.09.2021 року № 02 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності, пизначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до стажу роботи, який дає право для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII період проходження військової служби в СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан з 03.07.1987 року по 20.12.1988 року на пільгових умовах як один місяць за три місяці.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) призначити ОСОБА_1 з 08.09.2021 року пенсію за вислугою років відповідно дост. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.04.2023 року.

Суддя О.В. Малих