Справа № 580/3983/22
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року справа № 580/3983/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДМС у Черкаській області про визнання протиправними рішення,

встановив:

05 вересня 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління ДМС в Черкаській області, в якому просить (з врахуванням заяви про зміну предмету позову вх. 31911/22 від 20.10.2022):

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 24.03.2021 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 12.04.2021 №15 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.01.2009 року ВГІРФО УМВС України в Черкаській області йому надано дозвіл на імміграцію в Україну №10/3-4-521 відповідно до пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію», як такому, що має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки народився до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про право наступництво України», та 24.01.2009 був документований посвідкою на постійне проживання, серії НОМЕР_1 , яку 06.05.2016 року обміняв на посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 . Рішенням УДМС України у Черкаській області від 18.12.2018 відповідачем прийнято рішення про оформлення позивачу громадянства України за територіальним походженням, відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України». 24.03.2021 відповідачем прийнято рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України позивачу, відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України». Підстава для прийняття такого рішення стало не виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство України протягом 2 років з моменту набуття громадянства України. Крім того, відповідно до ч. 1 пункту 6 ст.12 Закону України «Про імміграцію» рішення ВГРІФО УМВС України у Черкаській області від 24.01.2009 про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну - скасовано. Позивач не погоджується з такими рішеннями відповідача, оскільки обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення громадянства України відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України» є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою суду від 24.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління ДМС у Черкаській області про визнання протиправними рішень залишено без розгляду.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 13.02.2023 ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 скасував, а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 постановлено продовжити розгляд адміністративної справи №580/3983/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління ДМС у Черкаській області про визнання протиправними рішення.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши при цьому, що під час прийняття оскаржуваних рішень відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зокрема відповідач зазначив, що позивач взяв на себе зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство російської федерації і подати до органу, що видав їй тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) росії. Однак позивач проігнорував та не виконав вказане зобов`язання, не припинив іноземне громадянство, у зв`язку з чим відповідачем правомірно прийнято оскаржувані рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, прибув в Україну на постійне місце проживання у 2008 році з російської федерації.

23.10.2008 як громадянин російської федерації звернувся до Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну.

24.01.2009 ВГІРФО УМВС України в Черкаській області позивачу надано дозвіл на імміграцію в Україну №10/3-4-521 відповідно до пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію», як такому, що має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки народився до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

24.01.2009 позивач був документований посвідкою на постійне проживання, серії НОМЕР_1 , яку 06.05.2016 він обміняв на посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 .

18.12.2018 позивач набув громадянство України за територіальним походженням, відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України». Разом із заявою позивачем подано зобов`язання про припинення громадянства російської федерації протягом двох років з моменту оформлення набуття громадянства України.

24.03.2021 відповідачем прийнято рішення про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою прийняття такого рішення стало не виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство України протягом 2 років з моменту набуття громадянства України.

12.04.2021 відповідачем прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з вказаними рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свої прав та інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 25 Конституції України визначає, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон №2235).

Відповідно до статті 1 Закону №2235 громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №2235, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно з положеннями статті 17 вказаного Закону громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №2235, підставами для втрати громадянства України є, зокрема, 1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; 2) набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; 3) добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до статті 21 Закону №2235 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Суд встановив, що позивач 06.10.2018 взяв на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України.

Відповідно до абзацу 12 статті 1 Закону №2235, зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства.

Відповідно до абзацу 16 статті 1 Закону №2235, декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Отже, особа, яка набула громадянство України, має подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. У разі подачі такої декларації документ про вихід із іноземного громадянства не вимагається, а на особу покладається обов`язок повернути національний паспортний документ до уповноваженого органу іноземної держави та не користуватися правами громадянина вказаної держави і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно з пунктом 92 Порядку №215 територіальні органи Державної міграційної служби України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України:

за народженням; за територіальним походженням; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

До повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Відповідно до пункту 96 Порядку №215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 88 Порядку №215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи, зокрема: документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

За приписами пункту 97 Порядку №215 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З системного аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.11.2018 у справі № 820/1293/16, від 24.04.2019 у справі №2040/5642/18, від 19.12.2019 у справі №815/3575/15 та від 28.02.2020 у справі №520/4398/19.

Суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що позивач набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України".

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Отже, вказані чинні норми законодавства України покладають на особу обов`язок подати документ, виданий уповноваженим органом відповідної держави про зобов`язання припинити іноземне громадянство, протягом двох років з моменту реєстрації її громадянином України, а у разі неможливості отримання такого документа - подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін 2 не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Суд зазначає, що позивач не надав суду доказів звернення з пакетом документів до Консульської установи в Україні для отримання довідки про припинення російського громадянства. Також не додала доказів відмови Консульської установи у видачі довідки про припинення громадянства росії, зобов`язанням отримати ним ряду документів, а також перебування його у черзі за паспортом громадянина російської федерації позивачем також не надано.

Суд зазначає, що посилання позивача на обмеження встановлені законодавчими актами України, які спрямовані на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби, не беруться до уваги з огляду на таке.

З дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг, визначених законом.

Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Наведена норма закону має особистісний характер, тобто у разі посилання на них має бути підтверджено вплив обмежувальних заходів до конкретної особи.

Таким чином суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем вчинялися необхідні дії щодо припинення громадянства російської федерації (звернення до відповідних органів рф та отримання відмови, не отримання відповіді).

Крім того, позивач не надав доказів повернення національного паспортного документа до уповноваженого органу іноземної держави. Вказаний обов`язок позивача передбачений ч.21 ст.9 Закону №2235.

Згідно ч.21 ст.9 Закону №2235 особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.

Враховуючи викладене, позивач не виконав подане зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити попереднє громадянство російської федерації, а тому відповідач 24.03.2021 прийняв правомірне рішення про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 12.04.2021 №15 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволенню не підлягає, як похідна вимога від вимоги про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.12.2018 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставини, заявлений позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО