Справа № 346/1503/23
Суддя: Валігурська Л. В.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №346/1503/23
Провадження №2-а/346/30/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача адвоката: Проворова І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Коломия позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: інспектор СРПП відділення поліції №2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, лейтенант поліції Пелих Владислав Віталійович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

І. Позиція сторін.

24.03.2023 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії інспектора СРПП відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Пелиха В.В. щодо складання постанови серії БАД №250653 від 18.03.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП незаконними. Визнати постанову серії БАД №250653 від 18.03.2023 про накладення адміністративного стягнення протиправною та скасувати її, провадження по справі закрити.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що постановою інспектора СРПП відділення поліції №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Пелиха В.В. 18.03.2023 серії БАД №250653 (далі по тексту Постанова) Козака А.В. було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. За змістом постанови позивач 18.03.2023 о 18:50 години в смт. Отинія по вул. Свободи, керував транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 "в" ПДР України. Із вказаною постановою він не погоджується, оскільки вважає що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою.

Зазначає, що 18.03.2023 близько 18:40 години на польовій дорозі, що веде до будинку позивача по АДРЕСА_1 під`їхала поліцейська машина. В цей момент ОСОБА_1 знаходився біля відкритих передніх дверей автомобіля, який знаходився в незаведеному стані з включеною аварійкою. На запитання працівників поліції «куди він їде, чому без ременя безпеки і не включає покажчик повороту», останній відповів, що нікуди не їде, а прокачує тормоза у автомобіля. На вимогу поліцейського позивач пред`явив для перевірки документи, після чого йому було запропоновано пройти огляд на виявлення ознак алкогольного сп`яніння, на що він відмовився. В подальшому інспектором СРПП ВП №2 (м. Городенка) лейтенантом поліції Пелихом В.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №191834.

20.03.2023 позивачу у застосунок «Дія» надійшла Постанова від 18.03.2023, яку ним було отримано за його зверненням у Коломийському РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Вказує на те, що поліцейський жодного розгляду справи про адміністративне правопорушення не проводив і жодної постанови у присутності позивача не виносив, чим порушив вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП. Фактично поліцейський не маючи жодних доказів на підтвердження порушення, допущеного ОСОБА_1 , притягнув останнього до відповідальності.

Представником відповідача 10.04.2023 подано відзив, відповідно до якого вони з позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджуються, вважають їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства і у зв`язку з чим в задоволені позову просять відмовити. Зазначає, що 18.03.2023 в ході патрулювання та виконання службових обов`язків інспектор поліції СРПП ВП №2 (м. Городенка) ГУНП в Івано-Франківській області Пелих В.В. виявив о 18:40 годині автомобіль «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в смт. Отинія по вул. Свободи, водій якого не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України. Підійшовши до водія інспектор Пелих В.В. належним чином представився, пояснив суть правопорушення та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП поліцейським було роз`ясненого позивачеві його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. ст. 268, 289 КУпАП, заслухано його пояснення та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №250653 від 18.03.2022 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Вказує на те, що після складання постанови позивача було ознайомлено з її змістом, від підпису та отримання постанови останній відмовився. В подальшому копію постанови направлено позивачу.

На обґрунтування своєї позиції представник відповідача посилається на вимоги ст. ст. 19, 33, 222, 254, 258, 285 КУпАП, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та Закон України «Про дорожній рух».

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.03.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано у відділення №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області матеріали на підставі яких 18.03.2023 було винесено Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою суду від 13.04.2023 витребувано у Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області матеріали на підставі яких 18.03.2023 було винесено Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Під час судового розгляду представник позивача Проворов І.В. позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Пояснив, що наявні в матеріалах справи докази не свідчать про те, що 18.03.2023 ОСОБА_1 до моменту спілкування з поліцейськими керував транспортним засобом, а відповідно відсутні підстави вважати, що він не користувався паском безпеки. Постанова в присутності позивача не складалась, отже розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не відбувався, права позивачу, передбачені ст. 268 КУпАП роз`яснені не були. Можна стверджувати, що своїми діями третя особа порушила вимоги, які передбачено для винесення постанов у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача та інспектор СРПП ВП №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Пелих В.В. для участі в удовому засіданні не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, заяв та клопотань у зв`язку з судовим розглядом не подавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст. 205 КАС України, належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні без сторін, суд постановляє про розгляд справи за відсутності представника відповідача та третьої особи.

ІІІ. Обставини встановлені судом.

Згідно постанови серії БАД №250653 від 18.03.2023 ОСОБА_1 , 18.03.2023 приблизно о 18:50 години в смт. Отинія по вул. Свободи керував транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, водій якого не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Постанову серії БАД №250653 від 18.03.2023 ОСОБА_1 отримав особисто в Коломийському РВП ГУНП в Івано-Франківській області 21.03.2023, про що свідчить його заява від 21.03.2023.

З наданих суду матеріалів, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а саме: відеозаписів з камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 виявлений поліцейськими поза межами проїжджої частини, біля автомобіля. Процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП не зафіксована, про притягнення до відповідальності за вказаною нормою не попереджено.

IV. Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення згідно з вимогами ст. 293 КУпАП.

З огляду на викладене предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд в першу чергу перевіряє чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.01.2001 (далі ПДР) водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібуватися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 ПДР).

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (ч. 1 ст. 283 КУпАП). Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено (ч. 1 ст. 285 КУпАП). У випадках, передбачених ст. 258 КУпАП, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (ч. 5 ст. 285 КУпАП).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП.

26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №338/855/17 вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У свою чергу суд приходить до висновку, що особою уповноваженою на складання постанови у справі про адміністративне правопорушення наведені вище вимоги дотримані не були, оскільки жодні докази, які б свідчили про ігнорування ОСОБА_1 вимог ПДР щодо користування пасками безпеки, відсутні. Не містить відповідних посилань на докази і оскаржувана Постанова, що також свідчить про відсутність останніх.

За наведених умов суд вважає недоцільним встановлювати або спростовувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 18.03.2023, оскільки наведене за відсутності доказів невикористання пасків безпеки жодним чином не впливає на обсяг обставин, встановлених судом під час судового розгляду в частині інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення.

Крім того суд погоджується з твердженням сторони позивача щодо порушення третьою особою порядку складання постанови щодо ОСОБА_1 , оскільки останній не був повідомлений про розгляд справи щодо нього, як і не доведено до його відома засобами, визначеними нормами КУпАП, факту притягнення до адміністративної відповідальності. Отже, враховуючи викладене вище особою, уповноваженою на розгляд справи про адміністративне правопорушення, вимоги ст. ст. 283, 284 КУпАП дотримані не були.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості прийнятого ним рішення та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи відповідача, викладені у відзиві висновків суду не спростовують, жодних доказів на обґрунтування своєї позиції не містять, а тому до уваги судом не приймаються. Зауваження представника позивача щодо неотримання відзиву не має своїм наслідком відхилення останнього, оскільки на відповідача покладено лише обов`язок копію відзиву та доданих до нього документів надіслати (надати) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду (ч. 3 ст. 162 КАС України).

Оцінюючи позовну вимогу щодо визнання дій третьої особи незаконними, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд не наділений повноваженнями в рамках даного провадження на визнання дій інспектора поліції в частині винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 22.03.2023 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 536,80 гривень, про що свідчить квитанція №92452282.

З огляду на положення ст. ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме: 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 258, 268, 280-285 КУпАП, ст. ст. 5-10, 77, 132, 139, 241-246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: інспектор СРПП відділення поліції №2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, лейтенант поліції Пелих Владислав Віталійович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову серії БАД №250653 від 18.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, , місцезнаходження: вул. Української Перемоги, 15, м. Івано-Франківськ.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (інспектор СРПП відділення поліції №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області), місцезнаходження: вул. Конституції України, 5, м. Городенка, Івано-Франківська область.

Суддя: Л.В. Валігурська