Справа № 460/3985/23
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2023 року м. Рівне №460/3985/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1,2), в якому просить суд: 1) визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсію за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 13 грудня 2022 року протиправною; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 13 грудня 2022 року. За змістом позовних вимог зазначає, що має статус громадянина, який постраждав від Чорнобильської катастрофи (4 категорія). Після досягнення 55-річного віку, позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсі за віком на умовах ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, за наслідками розгляду вказаної заяви, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю. Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає їх протиправними. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву. Зауважив, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) право на отримання пенсії та соціальних виплат мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: потерпілі від Чорнобильської катастрофи: - евакуйовані з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році на 10 років; - евакуйовані з інших територій зони відчуження у 1986 році на 8 років; - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років; - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років; - особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями на 2 роки. 13 грудня 2022 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. На день звернення із заявою позивач досяг 55 років 04 місяців, страховий стаж склав 22 роки 05 місяців 25 днів, період проживання (роботи) в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 02 роки 10 місяців 27 днів (з 10.03.1989 по 18.04.1991, з 13.03.1992 по 01.01.1993). До страхового стажу позивача зараховано усі періоди. 21 грудня 2022 року за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву від 13 грудня 2022 року та додані до неї документи та прийнято рішення № 14 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796, оскільки не було підтверджено факт проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років. Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягають у прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії від 21 грудня 2022 року № 14 є правомірними. Просить суд в задоволення позовних вимог відмовити.

Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, аналогічних, зазначеним в відзивіі відповідача 2. Також зауважив, що 23.02.2023 позивач звернувся повторно до Головного управління із заявою та додатково наданими документами (рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.12.2022, формуляр зв`язку про роботу в Польщі). Станом на дату подання відзиву на позов рішення щодо зазначеної заяви ще не прийнято. Станом на 13.12.2022 згідно з документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становив 22 роки 05 місяців 25 днів. Станом на дату повторного звернення 23.02.2023 страховий стаж позивача становить 27 років 07 місяців 17 днів. Згідно наданих до заяви документів, що визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» абзацу восьмого підпункту 2.1 розділу ІІ із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду №11-1 від 23.05.2018, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону (довідок про періоди проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення), період проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 10 місяців 27 днів. Водночас, рішенням Володимирецького районного суду від 20.12.2022 було встановлено факт проживання позивача в м. Вараш Рівненської області з 26.04.1986 по 10.03.1989, проте, не зобов`язано органи Пенсійного фонду України призначити пенсію із зниженням пенсійного віку. Наголошує на тому, що станом на 13.12.2022 цього судового рішення позивачем надано не було. Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: - документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Просить суд врахувати, що в зазначеному Порядку не вказано рішення суду, як документ, що подається для вирішення питання призначення пенсії із застосуванням норм ст. 55 зазначеного закону. Таким чином, враховуючи положення статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як потерпілому від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії, оскільки не підтверджено період роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло правомірне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини, встановлені судом:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 198_р. (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 12 грудня 1994 року.

У період з 10.03.1989 по 12.03.1993, з 06.05.1993 по 12.06.1997, з 13.06.1997 по даний час проживає у місті Вараш Рівненської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю до 01.01.2015, що підтверджується довідками Виконавчого комітету Вараської міської ради від 12.05.2021 №1986*04, від 12.05.2021 №1987*04, від 12.05.2021 №1985*04.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.12.2022 року в справі №556/2428/22 (номер провадження 2-о/556/150/2022) встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 в м. Кузнецовськ (нині- м. Вараш) Рівненської області в період з 26 квітня 1986 року по 10 березня 1989 року. Рішення набрало законної сили 23 січня 2023 року.

13 грудня 2022 року позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До вказаної заяви позивачем долучено: паспорт громадянина України, військовий квиток серії НОМЕР_2 , диплом про навчання, довідки про заробітну плату, довідки про місце проживання від 12.05.2021 №1986*04, від 12.05.2021 №1987*04, від 12.05.2021 №1985*04, посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 198_р. (категорія 4), трудову книжку серії НОМЕР_3 (дата заповнення 29.03.1989).

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.12.2022 року в справі №556/2428/22 (номер провадження 2-о/556/150/2022) до вказаної заяви додано не було.

За принципом екстериторіальності заяви про призначення пенсії та документи які були надані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

21 грудня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення №14, яким відмовлено у задоволенні заяви позивача від 13 грудня 2022 року про призначення пенсії на умовах ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зі змісту рішення слідує, що на день звернення із заявою позивач досяг 55 років 04 місяців, страховий стаж склав 22 роки 05 місяців 25 днів, період проживання (роботи) в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 02 роки 10 місяців 27 днів (з 10.03.1989 по 18.04.1991, з 13.03.1992 по 01.01.1993). До страхового стажу позивача зараховано усі періоди. Зазначено, що підставою для відмови було не підтвердження факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років.

Зі змісту відзиву відповідача 1 встановлено, що 23 лютого 2023 року позивач повторно звернувся до відповідача 1 з заявою та додатково наданими документами (рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.12.2022, формуляр зв`язку про роботу в Польщі).

Станом на дату подання відзиву на позов (16.03.2023) рішення щодо зазначеної заяви ще не прийнято.

Станом на 13.12.2022 згідно з документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становив 22 роки 05 місяців 25 днів.

Станом на дату повторного звернення 23.02.2023 страховий стаж позивача становить 27 років 07 місяців 17 днів.

Позивач не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії та вважаючи її протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Так, статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 цього Закону. Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 цього Закону визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною третьою цієї статті прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Суд враховує, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абз.4 ч.2 ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково до вказаних вище умов, з моменту аварії по 31 липня 1986 року проживали у зоні посиленого радіологічного контролю встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Особам, які не працювали/не проживали в зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, а з розрахунку 1 рік за 3 роки проживання/роботи до 1 січня 1993 року - для осіб, які проживали/працювали у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-ХІІ документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Згідно з вимогами ст. 15 Закону №796-ХІІ довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Тому, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06 та від 04.09.2015 у справі №690/23/15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17 та від 20.02.2018 у справі №599/564/17.

З наведеного слідує, що позивач, у зв`язку з наявністю у нього посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 198_р. (категорія 4), має право на зниження пенсійного віку на 2 роки.

Водночас, відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами внесеними згідно з Постановою правління Пенсійного фонду України №13-2 від 30.07.2015, далі - Порядок №22-1) документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення йому пенсії із застосуванням ст.55 Закону №796-ХІІ для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Так, довідками Виконавчого комітету Вараської міської ради від 12.05.2021 №1986*04, від 12.05.2021 №1987*04, від 12.05.2021 №1985*04 підтверджується, що позивач у період з 10.03.1989 по 12.03.1993, з 06.05.1993 по 12.06.1997, з 13.06.1997 по даний час проживає у місті Вараш Рівненської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю до 01.01.2015.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.12.2022 року в справі №556/2428/22 (номер провадження 2-о/556/150/2022) встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 в м. Кузнецовськ (нині - м. Вараш) Рівненської області в період з 26 квітня 1986 року по 10 березня 1989 року. Рішення набрало законної сили 23 січня 2023 року.

Поряд з цим, суд погоджується з доводами відповідачів, що станом на дату звернення позивача з заявою про призначення пенсії (13 грудня 2022 року) вони не знали та й не могли знати про наявність такого рішення та про факт проживання позивача в м. Кузнецовськ (нині - м. Вараш) Рівненської області в період з 26 квітня 1986 року по 10 березня 1989 року, яким встановлений даний рішенням.

Однак, станом на дату розгляду даної справи судом, таке рішення наявне та набрало законної сили, більше того, воно надане позивачем відповідачу разом з заявою від 23 лютого 2023 року, а тому в силу вимог ч. 4 ст. 78 КАС України має враховуватися відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії.

З наведеного слідує, що період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю, який дає право на зменшення пенсійного віку на 5 років підтверджено неналежними, достовірними та достатніми доказами, а тому суд дійшов висновку, що рішення відповідача 2 від 21.12.2022 №14 про відмову у призначенні пенсії позивачу із зменшенням пенсійного віку підлягає скасуванню.

Разом з тим, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо призначення та виплати пенсії за віком наділений виключно відповідний орган Пенсійного фонду України, а тому зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду заяви про призначення пенсії є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановлені судових рішень.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 21.12.2022 №14 про відмову у призначенні пенсії позивачу та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 13.12.2022 з урахуванням висновків суду, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи частково довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 536,80грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 21 грудня 2022 року №14 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 грудня 2022 року, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судовий збір у сумі 536,80грн (п`ятсот тридцять шість гривень, 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 квітня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ЄДРПОУ/РНОКПП 13844159)

Суддя Т.О. Комшелюк