Справа № 200/1701/23
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 квітня 2023 року Справа №200/1701/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років через зменшення його відсоткового значення з 82% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення під час перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та перерахунку з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року № 33/25-1402 від 30.06.2021;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.01.2016 виходячи з 82% відповідних сум грошового забезпечення та з 01.12.2019 виходячи з 82% відповідних сум грошового забезпечення згідно з довідкою Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року № 33/25-1402 від 30.06.2021 та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач просить про перерахунок пенсії з 01.01.2016 та з 01.12.2019 через зменшення під час перерахунку відсоткового значення основного розміру пенсії.

Із даним позовом позивач звернувся до суду 20.04.2023, тобто, із порушенням 6-місячного строку.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Необхідно чітко диференціювати передбачені ст. 122 КАС України поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись» про порушення своїх прав.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Аналогічного висновку дійшла Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Таким чином, позивач, отримавши пенсію у неналежному на його думку у наступні 6 місяців мав звернутись до суду із відповідним позовом, або, зокрема, у розумний строк - до відповідача за відповідними роз`ясненнями, що в подальшому могло б свідчити про зацікавленість позивача у поновленні своїх прав та відсутності байдужості до них, тобто свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Позивач додав до позову клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, де вказав, що відповідач здійснив перерахунок його пенсії з 01.01.2018 виходячи з 70% сум грошового забезпечення, разом з тим, пенсію позивачу за вислугу років призначалася та виплачувалася в розмірі 82% сум грошового забезпечення. При цьому, постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 залишено без змін рішення Верховного Суду від 04.02.2019 про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду щодо зменшення пенсіонеру відсоткового значення розміру пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язання здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, оскільки відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при призначенні пенсії відповідно до наявної у пенсіонера вислуги років, є незмінним. Таким чином, на думку позивача, визначення дати перебігу процесуального строку з 01.01.2018 свідчить про об`єктивну неможливість пенсіонера звертатися до суду за захистом свого порушеного права у 2018 році. Позивач вважає, що отримав право на судовий захист після прийняття Верховним Судом такого рішення та з цього моменту виник спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації права особи на соціальний захист, зумовлений протиправними діями пенсійного фонду, і з цього моменту повинен обчислюватись строк на звернення до суду.

Крім цього позивач зазначає, що обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку пенсіонер виходить з принципу "належного врядування" та з презумпції, що розмір пенсії визначений відповідно до закону. До прийняття рішення пенсіонер не мав розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників пенсійного фонду. В подальшому для захисту свого права позивач вимушений був звернутися до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області" із заявою про видачу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, а потім - до пенсійного фонду з відповідною заявою про перерахунок та виплату пенсії і отримав відмову. Таким чином, весь цей час поведінка позивача була активною щодо захисту свого права.

До того ж, позивач вказує, що право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених статтями 22 та 64 Конституції України. Право на судовий захист гарантується статтями 55 та 124 Конституції України. Системний аналіз частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та частини 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави дійти висновку, що немає строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує стосовно вимог позивача здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016, що у даному випадку спірний перерахунок був здійснений відповідачем після прийняття КМУ постанови № 103 від 21.02.2018. При цьому, прийняття Великою Палатою Верховного Суду судового рішення від 16.10.2019 в аналогічній зразковій справі з подібного приводу не свідчить про неможливість позивача звернутись до суду у визначений КАС України 6-місячний строк з дня порушення його прав. Крім цього, навіть з 16.10.2019 минуло більше ніж 3 роки.

Стосовно доводів позивача, що ним вчинялися активні дії для відновлення своїх прав, а саме він звертався до вповноважених осіб за оновленою довідкою про грошове забезпечення для перерахунку пенсії та за перерахунком пенсії на її підставі, суд зазначає, що такі твердження не стосуються перерахунку пенсії з 01.01.2016, вчиненого після прийняття КМУ постанови № 103 від 21.02.2018, а стосуються перерахунку пенсії з 01.12.2019 на підставі оновленої довідки, виданої станом на листопад 2019 року.

Таким чином, суду не надано доказів здійснення позивачем активних заходів для відновлення своїх прав за наслідком перерахунку пенсії з 01.01.2016, проведеного у 2018 році, із яким позивачем не згоден.

Крім цього, перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 здійснено відповідачем, за твердженнями позивача, на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/18808/21 від 24.01.2022.

Так, вказаним рішенням суду зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне - об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про розмір грошового забезпечення від 30.06.2021 № 33/25-1402, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 01.12.2019, із урахуванням проведених виплат.

Позивач не зазначає дати, в яку відповідачем виконано зазначене рішення суду та вчинено перерахунок пенсії, із яким позивач не погоджується через визначення відсотку основного розміру пенсії від грошового забезпечення, через що знов звернувся до суду, проте, рішення суду набрало законної сили 15.08.2022, тобто станом на час звернення до суду із позовом 20.04.2023 минуло більше 6 місяців.

Щодо посилання позивача на положення частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та частини 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії у бажаному позивачем розмірі не нараховані пенсійним органом, отже ці норми не застосовуються в даному випадку. Такий висновок відповідає висновку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/1.

Інших доводів про поважність пропуску строку звернення до суду позивач не навів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 420/3001/19, від 25.02.2020 у справі № 360/1870/19.

Юридична необізнаність не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки не тягне за собою неможливості вчинення певних процесуальних дій чи звернення зацікавленої особи за правовою допомогою.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.02.2018 у справі № 815/4480/16, від 31 липня 2018 року у справі № 311/32/17 (2-а/311/11/2017), від 03.05.2018 у справі № 826/6380/17.

Відтак, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Наведене вище свідчить про те, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та згідно частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України є підстави для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене та керуючись ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом якого йому необхідно надати до суду ґрунтовну заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Михайлик