Справа № 280/4304/22
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/4304/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2022 в адміністративній справі №280/4304/22 , ухваленою суддею Семененко М.О., за позовом ОСОБА_1 до Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та скасування наказів,-

в с т а н о в и В:

У липні 2022 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати Наказ від 23.05.2022 року № 30 (з основної діяльності) Про підсумки службового розслідування начальника Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку, яким на ОСОБА_1 , накладене дисциплінарне стягнення догана; визнати протиправним та скасувати наказ від 26.05.2022 року № 33 (з основної діяльності) Про притягнення до матеріальної відповідальності начальника Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку, яким ОСОБА_1 , притягнуто до матеріальної відповідальності за збитки, нанесені державі на суму 46727,20 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2022 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Запорізького зонального відділу військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та скасування наказів, наведені у клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду (вх. №30400 від 08.08.2022). Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізького зонального відділу військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та скасування наказів повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, просив оскаржену ухвалу скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що причиною пропуску строку було не в зверненні за правовою допомогою, а в отриманні оспорюваних наказів для підготовки документів до суду. Для оскарження вказаних наказів існувала об`єктивна необхідність в отриманні Акту службового розлідування. Отже, причина пропуску строку була саме в потребі зібрання необхідих документів.

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом.

З урахуванням доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, хоча позивач і знав про видання спірного наказу проте, суд першої інстанції не дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, оскільки вищенаведені порушення норм законодавства, які покладені в основу позову і стали беззаперечною підставою для звернення позивача з відповідним позовом.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Таким чином, враховуючи, що бездіяльність Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку, є триваючою та на дату звернення позивача до суду не припинили існувати підстави для такого звернення, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про порушення позивачем строків звернення до суду встановлених КАС України.

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з тим, колегія суддів враховує також і судову практику Європейського Суду з прав людини.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, тобто навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

З огляду на викладене, з метою недопущення ситуації позбавлення позивача права допуску до правосуддя, колегія суддів вважає, що ухвалу Дніпропетровського адміністративного суду від 15 серпня 2022 року про повернення позовної заяви слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадження у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 308, 312, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2022 в адміністративній справі №280/4304/22 скасувати, а справу за адміністративним позовом направити до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова