Справа № 600/4452/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4452/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
26.12.2022 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не призначення 10.10.2022 пенсії в разі втрати годувальника за померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина, ОСОБА_2 , виходячи із суми грошового забезпечення в 16506,75 грн., із якої обчислювалася пенсія на день його смерті та не виплати з 10.10.2022 доплати до пенсії в розмірі 2000 грн. відповідно до постанови КМУ від 14 липня 2021 р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» № 713 протиправною;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 10 жовтня 2022 року перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника за померлого 23.06.2022 сина, ОСОБА_2 , виходячи із суми грошового забезпечення в 16506,75 грн., із якої обчислювалася пенсія на день його смерті, в тому числі доплату до пенсії в розмірі 2000 грн. відповідно до постанови КМУ від 14 липня 2021 р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» № 713, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі судового рішення у справі №600/2288/21-а від 25.08.2021 її сину ОСОБА_2 за життя було проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 із суми грошового забезпечення для обчислення пенсії 16506,75 грн. Однак, після смерті сина, 10.10.2022 пенсію позивачці призначено в разі втрати годувальника не із суми грошового забезпечення для обчислення пенсії 16506,75 грн, а з 8145,00 грн та із доплатою згідно постанови №713 тільки 1000,00 грн, а не 2000,00 грн. Вважаючи бездіяльність пенсійного органу протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконання судового рішення у справі № 600/2288/21-а від 25.08.2021 ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії з урахуванням грошового забезпечення станом на 05.03.2019. В той же час вказане судове рішення не містить зобов`язання щодо обчислення основного розміру пенсії в разі втрати годувальника із грошового забезпечення станом на 05.03.2019. Крім того, відповідач зазначав, що щомісячна доплата згідно постанови № 713 з 01.11.2022 визначено пропорційно на кожного члена сім`ї, якому призначено зазначений вид пенсії.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 було призначено пенсію за вислугу років (35 років вислуги) у розмірі 80% від суми грошового забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, що підтверджується рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі № 600/2288/21-а.

На підставі судового рішення у справі №600/2288/21-а від 25.08.2021 ОСОБА_2 за життя було проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 із суми грошового забезпечення для обчислення пенсії 16506,75 грн.

Згідно свідоцтва про смерть від 23.06.2022 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_2 ) на доньку ОСОБА_4 призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

З 10.10.2022 позивачу - ОСОБА_1 (мати ОСОБА_2 ) призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно протоколу за пенсійною справою від 10.10.2022, пенсію в разі втрати годувальника призначено позивачу з 10.10.2022, виходячи із розміру 70 % грошового забезпечення, яке зазначене у довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018. Крім того, позивачу встановлено щомісячну доплату відповідно до постанови №713 у розмірі 1000,00 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії в разі втрати годувальника із належної суми грошового забезпечення у розмірі 16506,75 грн та не виплати доплати до пенсії в розмірі 2000 грн, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами ст. 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).

Законом, що визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно Закону № 2262-XII держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Положеннями абз. 2 ст. 1 Закону № 2262-XII визначено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Умови призначення пенсій в разі втрати годувальника встановлені ст. 29 Закону № 2262-XII, згідно якої пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 30 Закону № 2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 31 Закону № 2262-XII члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім`ї померлого вважається непрацездатним (стаття 30), а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", - довічно. Пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному непрацездатному члену сім`ї, який має право на таку пенсію (ст. ст. 40, 41 Закону №2262-XII).

Статтею 36 Закону № 2262-XII визначено розміри пенсій в разі втрати годувальника. Так, ч. 1 цієї статті Закону № 2262-XII встановлено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

Пенсії в разі втрати годувальника (або частина спільної пенсії кожного непрацездатного члена сім`ї), що призначається членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, з розрахунку на кожного непрацездатного члена сім`ї не може бути меншою ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч. 1 ст. 37 Закону №2262-XII).

Положеннями ч. 3 ст. 43 Закону №2262-XII передбачено, що пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1 та 2 ст. 45 Закону № 2262-XII встановлено, що сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові. Членам сімей пенсіонерів з числа військовослужбовців строкової служби, які мали право на перерахунок пенсії в порядку, передбаченому статтею 44 цього Закону, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються із заробітку, з якого було проведено або мало бути проведено зазначений перерахунок пенсії.

Частинами 1, 2 ст. 63 Закону № 2262-XII встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Із змісту рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №600/2288/21-а видно, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі № 600/602/21-а, ІНФОРМАЦІЯ_3 оформлено оновлену довідку № ХЖ18158 від 27.04.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 05.03.2019.

Судом встановлено, що згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 № ХЖ18158 від 27.04.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 грошове забезпечення за нормами чинними на 05.03.2019 за посадою помічник начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення - начальник групи матеріального технічного забезпечення становить: посадовий оклад - 4090,00 грн; оклад за військовим званням (майор) 1340,00; відсоткова надбавка за вислугу років 50 % - 2715,00 грн; надбавка за ОПС 65% - 5294,25 грн; надбавка за службу в УРО 15% - 613,50 грн; премія 60 % - 2454,00 грн. Всього, розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії склав 16506,75 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №600/2288/21-а, яке набрало законної сили 25.09.2021, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ХЖ18158 від 27.04.2021, наданої ІНФОРМАЦІЯ_3 , обчисленої з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ХЖ18158 від 27.04.2021, наданої ІНФОРМАЦІЯ_3 , обчисленої з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання вказаного судового рішення, 07.10.2021 відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 про розмір грошового забезпечення № ХЖ18158 від 27.04.2021.

Отже, враховуючи вимоги Закону №2262-XII, відповідач зобов`язаний був призначити та обчислити позивачу пенсію в разі втрати годувальника, виходячи з розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , зазначеного в довідці ІНФОРМАЦІЯ_4 про розмір грошового забезпечення №ХЖ18158 від 27.04.2021.

Матеріалами справи підтверджується, що з 10.10.2022 позивачу призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Дослідженням протоколу за пенсійною справою від 10.10.2022 встановлено, що пенсію в разі втрати годувальника призначено позивачу з 10.10.2022, виходячи із розміру 70 % грошового забезпечення (8145,00 грн), яке зазначене у довідці ІНФОРМАЦІЯ_5 №ХЖ 18158 від 06.03.2018 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.03.2018.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_4 про розмір грошового забезпечення № ХЖ18158 від 27.04.2021.

Тому, в цій частині позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача щодо виплати доплати до пенсії в розмірі 2000 грн, суд зазначає наступне.

З метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб, 14.07.2021 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 713.

Пунктом 1 Постанови № 713 установлено з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021.

Пунктом 3 Постанови № 713 встановлено Пенсійному фонду України забезпечити встановлення з 01.07.2021 виплат, передбачених пунктами 1 і 2 цієї постанови, а також виплат, передбачених абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" для учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності, за матеріалами пенсійних справ.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що щомісячна доплата в сумі 2000,00 грн передбачена Постановою №713 встановлюється для кожної пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена відповідно до ст. 36 Закону № 2262-XII.

Як зазначалося вище, з 10.10.2022 позивачу призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно протоколу за пенсійною справою від 10.10.2022, пенсію в разі втрати годувальника призначено позивачу з 10.10.2022, виходячи із розміру 70 % грошового забезпечення, яке зазначене у довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018. Крім того, позивачу встановлено щомісячну доплату відповідно до постанови №713 у розмірі 1000,00 грн.

Виплату позивачу щомісячної доплати відповідно до постанови № 713 у розмірі лише 1000,00 грн відповідач аргументує виключно тим, що пенсія по втраті годувальника - ОСОБА_2 , призначена фактично двом особам, а саме: матері ( ОСОБА_1 ) та доньці ( ОСОБА_3 ), а отже щомісячна доплата згідно постанови № 713 позивачу з 10.10.2022 визначено пропорційно на кожного члена сім`ї, якому призначено зазначений вид пенсії, тобто по 1000,00 грн.

Однак, суд звертає увагу, що під час розгляду справи по суті, відповідач не обґрунтував, з посиланням на положення чинного законодавства, правомірність встановлення розміру щомісячної компенсаційної виплати згідно Постанови №173 пропорційно на кожного непрацездатного члена сім`ї, якому призначено зазначений вище вид пенсії, а саме: по 1000,00 грн позивачу та ОСОБА_3 , в той час як Постанова № 713 передбачає встановлення щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн для кожної пенсії в разі втрати годувальника.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач протиправно встановив позивачу щомісячну доплату згідно Постанови №713 у розмірі 1000,00 грн, а тому позовні вимоги у наведеній вище також підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача не свідчать про законність вчинених ним дій.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_4 про розмір грошового забезпечення № ХЖ18158 від 27.04.2021.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 10.10.2022 перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 , виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_4 про розмір грошового забезпечення № ХЖ18158 від 27.04.2021, із врахуванням раніше виплачених сум.

4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо виплати ОСОБА_1 з 10.10.2022 щомісячної доплати в розмірі 1000 грн.

5. Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 10.10.2022 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, із врахуванням раніше виплачених сум.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя В.О. Григораш