Справа № 620/7124/22
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7124/22 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду 08 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду 08 грудня 2022 року позовну заяву повернуто.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що строк звернення до суду сплинув вже під час запровадження на території України воєнного стану, тому строк може бути поновлений за заявою особи, оскільки через правовий режим воєнного стану автоматично створюються об`єктивні перешкоди для своєчасного звернення до суду.

У тексті апеляційної скарги позивач просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду 08 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, що підтверджується датою на копії поштового конверта, в якому надійшла позовна заява.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та вказано, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з належним обґрунтуванням обставин і доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з вимогами щодо виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.

01 листопада 2022 року до Чернігівського окружного адміністративного суду позивачем було подано заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду 08 грудня 2022 року позовну заяву повернуто. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вважав неповажними наведені підстави пропуску позивачем встановлених процесуальних строків звернення до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, що підтверджується датою на копії поштового конверта, в якому надійшла позовна заява.

Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та вказано, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з належним обґрунтуванням обставин і доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з вимогами щодо виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.

Суд першої інстанції зазначив, що з квітня 2022 року активні бойові дії в Чернігівській області не ведуться (крім вищевказаних районів), відділення пошти та суди працюють, тому суд вважає, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду та належних обґрунтувань обставин і доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не наведено та не доведено.

Згідно з частиною третьою статті 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Так, згідно з приписами частин першої, другої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з приписами частин п`ятої, шостої статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду 08 грудня 2022 року позовну заяву повернуто позовну заяву повернуто.

Підставами для повернення судом першої інстанції позовної заяви ОСОБА_1 стало визнання неповажними причин пропуску звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом та наявність причин для визнання поважними причин його пропуску та наявність підстав для поновлення останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції з позовом про визнання протиправною бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком ОСОБА_1 звернувся 08 жовтня 2022 року.

Відповідно до частини першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи адміністративного процесуального законодавства встановлюють шестимісячний строк звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є незгода позивача з розміром нарахованої та виплаченої відповідачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19 підкреслено, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені

У свою чергу, у постанові від 22.07.2021 у справі №420/718/21 Верховний Суд наголосив на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.

Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. У такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, указаним Законом встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги, для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17 зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Отже, враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 у справі №607/7919/17, а також у постанові від 14.08.2018 у справі №473/2190/17, перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за 2021 рік слід обраховувати з 30 вересня 2021 року.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, із вказаним позовом позивач звернувся 08 жовтня 2022 року, тобто з суттєвим пропуском строку, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України більш ніж на півроку.

В клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, поданому до суду першої інстанції, а також апеляційній скарзі, позивач вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Так, апелянт вказує, що строк звернення до суду сплинув вже під час запровадження на території України воєнного стану, тому строк може бути поновлений за заявою особи, оскільки через правовий режим воєнного стану автоматично створюються об`єктивні перешкоди для своєчасного звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Сторона, яка зацікавлена в ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Щодо посилання апелянта на воєнний стан, колегія суддів зазначає, що дійсно, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05.30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, та який триває і наразі.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

При цьому, колегія суддів наголошує, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення процесуального строку у всіх абсолютно випадках.

Посилання апелянта на те, що введення воєнного стану в Україні є поважною причиною для поновлення процесуальних строків судом у розрізі спірних правовідносин є необгрунтованим, оскільки активні бойові дії у Чернігівській області, зокрема, у м. Ніжин, де проживає позивач, припинилися на початку квітня 2022 року, що є загальновідомим фактом, а саме по собі введення в Україні воєнного стану з огляду на приписи ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не може бути самостійною і безумовною підставою для поновлення процесуального строку.

Колегія суддів звертає увагу, що відлік строку звернення до адміністративного суду розпочався ще восени 2021 року, а саме з 30 вересня 2021 року, тобто, ще задовго до початку активних воєнних дій та введення в Україні воєнного стану позивач мав фактично майже п`ять місяців для звернення до суду із відповідним позовом.

Таким чином, на думку суду, від 30 вересня 2021 року, тобто дати, до якої позивач міг очікувати на отримання більшої суми виплати, до дату початку повномасштабної війни 24 лютого 2022 року позивач об`єктивно мав достатній строк для звернення до суду (фактично майже п`ять місяців), враховуючи те, що був зацікавленою стороною в судовому розгляді.

Позивач вказував, що кожен день після початку війни включає повну концентрацію на своїй безпеці, з приводу чого апеляційний суд повторно звертає увагу, що як було вказано вище, активні бойові дії у Чернігівській області припинилися на початку квітня 2022 року, що є загальновідомим фактом.

Як вірно вказав суд першої інстанції, позивач зареєстрований та проживає в м. Ніжин, який з квітня 2022 року не перебуває в районі проведення воєнних (бойових) дій або в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), з квітня 2022 року активні бойові дії в Чернігівській області не ведуться (крім визначених районів), відділення пошти та суди повноцінно працюють. Позивач мав можливість звернутись до суду як засобами поштового зв`язку, так і з використанням системи Електронний суд, перебуваючи вдома.

Колегія суддів зазначає, що навіть з врахуванням закінчення активних військових дій у квітні 2022 року, позивач, будучи обізнаним та усвідомлюючи, що строк на звернення до суду із відповідним позовом вже пропущений, мав вжити всіх можливих заходів для звернення до суду у найкоротший строк.

Однак, з даним позовом ОСОБА_1 звернувся більш ніж через півроку, а саме 08 жовтня 2022 року, що, на думку колегії суддів, очевидно та об`єктивно не є зверненнм до суду у розумний строк, як вказує апелянт.

Апеляційний суд також звертає увагу, що апелянт посилається на воєнний стан, але станом на дату звернення позивача з позовом 08 жовтня 2022 року воєнний стан так само тривав, однак, позивач мав можливість звернутись до суду з позовом, що спростовує відповідні посилання апелянта на неможливість звернутись до суду у зв`язку з воєнним станом в період з початку травня 2022 року, коли активні бойові дії закінчились.

Апелянтом не зазначено жодних обставин, які є об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду у розумний строк, починаючи з травня 2022 року, з позовом позивач звернувся лише в жовтні 2022 року, будучи обізнаним про пропук строку звернення до суду, однак, не вживаючи жодних активних дій протягом фактично півроку.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі частини другої статті 123 КАС України, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду і поважних причин такого пропуску не повідомив. Не наведено таких підстав і в апеляційній скарзі.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З викладеного вбачається, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому підстав до поновлення пропущеного позивачем строку суд не вбачає.

Відтак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі частини другої статті 123 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду 08 грудня 2022 року.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду 08 грудня 2022 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду 08 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна