Справа № 120/7116/22
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7116/22

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк Михайло Васильович

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

26 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, у якій просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо повернення виконавчого документа Вінницького окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі № 120/19342/21-а без прийняття до виконання.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.12.2022 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.12.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з огляду на п.п. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (Порядок № 845) виконавчий документ по справі №120/19342/21-а обґрунтовано повернуто без прийняття до виконання, адже наданий позивачем виконавчий документ не відповідав вимогам, визначеним законом, а саме відсутня інформація, передбачена пп. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (Закон № 1404-VIII). Наявність у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника є обов`язковим реквізитом такого документу, у зв`язку з чим відсутність цього реквізиту свідчить про недоліки пред`явленого до виконання виконавчого листа.

Позивач не подала відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 04.02.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі № 120/19342/21-а яким, зокрема, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 454 грн.

30.03.2022 для виконання рішення суду у частині стягнення судових витрат, Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 120/19342/21-а.

При цьому, у реквізитах даного виконавчого листа боржником вказано Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а стягувачем - ОСОБА_1 .

Після отримання виконавчого документу та з метою примусового виконання ухваленого на її користь судового рішення в частині стягнення судових витрат, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області із заявою від 16.05.2022, до якої долучила, власне, виконавчий лист від 30.03.2022 № 120/19342/21-а.

За результатами розгляду такої заяви відповідач листом від 20.05.2022 № 04.2-23-11/2751 повернув виконавчий лист Вінницького окружного адміністративного суду від 30.03.2022 № 120/19342/21-а стягувачу без виконання на підставі абз.5 п.п.1 п.9 № 845, адже виконавчий документ оформлено судом з порушенням вимог, встановлених частиною першою статті 4 Закону № 1404-VIII, а саме у ньому відсутні відомості про ідентифікаційний код боржника як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також звернуто увагу заявника на тому, що оскільки боржника обслуговує централізована бухгалтерія при Центрально-Західному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Хмельницький), тому виходячи із п.24 Порядку № 845 рекомендовано ОСОБА_1 після усунення вищевикладених недоліків виконавчого документа звернутися із заявою про його примусове виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням положень Закону № 1404-VIII та Порядку № 845 у ГУ ДКС України у Вінницькій області були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу згідно абзацу 5 підпункту 1 пункту 9 Порядку № 845. Відповідач не був позбавлений можливості звернутися до відповідних органів для отримання інформації в даному випадку ідентифікаційного коду боржника, якої йому не вистачало для виконання судового рішення. Інформація щодо ідентифікаційного коду Тульчинського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) є загальнодоступною, перебуває у відкритому доступі, тому жодних перешкод в її отриманні у відповідача не було.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.2 ст.6 Закону № 1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Пунктом 6 Порядку № 845 передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб, у тому числі, оригінал виконавчого документа.

Підпунктом 1 пункту 9 Порядку № 845 визначено, що орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із ч.3 ст.373 КАС України виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Вимоги до виконавчих документів встановлені частиною 1 статті 4 Закону № 1404-VIII, пунктом 4 якої передбачено, що у виконавчому документі зазначаються ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Отже, зазначення у виконавчому документі ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності) є імперативною вимогою до виконавчого документа. Недотримання такої вимоги є самостійною та достатньою підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі пп.1 п.9 Порядку № 845. До того ж, вказаний реквізит важливий для виконання відповідного виконавчого документа.

При цьому, вжите у нормі ч.1 ст.4 Закону № 1404-VIII уточнення "за наявності" стосується випадків об`єктивної відсутності ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наведене підтверджується пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, згідно якого відсутність коду за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду.

Водночас, відсутні підстави вважати, що у Тульчинського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відсутній код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У наданому Краюткіною С.М. виконавчому листі, виданому Вінницьким окружним адміністративним судом 30.03.2022 № 120/19342/21-а, у графі де зазначається інформація про боржника відсутні відомості про ідентифікаційний код боржника Тульчинського відділу Державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З висновками суду першої інстанції про можливість вжиття відповідачем заходів для усунення вказаного недоліку виконавчого листа апеляційний суд не погоджується.

Так, відповідно до ч.1 ст.374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів зауважує, що незважаючи на загальнодоступність відомостей про код боржника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, недолік у оформленні виконавчого листа у вигляді не зазначення такого коду може бути виправлений виключно судом, який видав виконавчий документ.

Водночас, вжиття відповідачем заходів для отримання відомостей про код боржника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не зумовить відповідності виконавчого листа вимогам ч.1 ст.4 Закону № 1404-VIII.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідач правомірно повернув виконавчий лист стягувачеві, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.