Справа № 480/4693/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 квітня 2023 р.Справа № 480/4693/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 року у справі № 480/4693/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В с т а н о в и в:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 року у справі № 480/4693/22 (розгляд справи відбувся в порядку письмового провадження) задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Копія судового рішення від 15.11.2022 року доставлена до електронного кабінету ГУ ПФУ в Сумській області 15.11.2022 року, о 13:39, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.251 КАС України .

17.01.2023 року на зазначене судове рішення відповідачем подана апеляційна скарга через систему «Електронний суд» .

Одночасно з вимогами апеляційної скарги скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення.

В обґрунтування заяви скаржник посилається на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан , який продовжено до цього часу. Враховуючи продовження воєнного стану, відсутність вичерпного переліку обставин у КАС України, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення строку, масовані ракетні удари по об`єктам критичної інфраструктури України та відсутність через це електроенергії, скаржник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення від 15.11.2022 року.

Ухвалами суду від 12.04.2023 року наведені підстави для поновлення строку визнано неповажними, ГУ ПФУ в Сумській області відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження; апеляційна скарга залишена без руху та надано строк для зазначення інших поважних підстав для поновлення строку.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа, зазначені судові рішення доставлено до електронного кабінету ГУ ПФУ в сумській області 13.04.2023 року, о 8:52 годині.

Звітуючи про виконання вимог ухвали суду від 12.04.2023 року, скаржник 21.04.2023 року надіслав через систему «Електронний суд» заяву, в якій знову посилається на введення в Україні воєнного стану, а також на масовані ракетні атаки по території України в період з 15.11.2022 року (дата винесення рішення суду першої інстанції) по 15.12.2022 року (дата набрання законної сили рішенням суду першої інстанції), що у свою чергу призводило до пошкодження енергосистеми України та аварійних вимкнень світла. На підтвердження ракетних атак по території України скаржник надав роздруківку скріншотів повітряних тривог з невідомого телефонного пристрою із позначками «листопад та грудень 2022 року».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява скаржника задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (п. 8 ч. 3 ст. 129), (п. 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012 та п. 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 року № 13-рп/2011).

Перегляд судових рішень, зокрема, в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій п.п. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року № 11-рп/2007).

У рішенні від 26.07.2007 року у справі «Walchli v. France» (заява № 35787/03) ЄСПЛ звертав увагу на те, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Також ЄСПЛ зазначив, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

У рішенні від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу.

Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду.

Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Колегія суддів наголошує, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Зміст заяви ГУ ПФУ в Сумській області від 21.04.2023 року посвідчує ту обставину, що скаржник вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 12.04.2023 року не виконав, оскільки відповідач знову лише в загальному посилається на обставини введення в Україні воєнного стану та ракетні обстріли, не зазначаючи конкретних обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану в роботі конкретного виконавця, на якого покладено обов`язки з вирішення юридичних питань ГУ ПФУ в Сумській області , та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку .

За наведених обставин, колегія суддів відхиляє аргументи, наведені заявником в обґрунтування заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 року у справі № 480/4693/22 , та відмовляє у її задоволенні.

На підставі наведеного та, керуючись ст. 121, 293, 295, ч.2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 року у справі № 480/4693/22 , визнавши наведені підстави для поновлення строку неповажними.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Мельнікова Л.В.
Судді Курило Л.В. Бегунц А.О.