Справа № 380/2178/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2178/23
провадження № П/380/2204/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати відмову № 18575-18653/с52/8-1300/22 від 20.12.2022 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в задоволенні заяви від 18 листопада 1922 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суддівської винагороди, додатково включити в розмір складових суддівської винагороди термін навчання у Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка (з 29.08.1973 по 27.06.1978) 2 роки 05 місяців, 2 роки 01 місяць 22 дні строкової військової служби та три роки стажу роботи в галузі права до призначення суддею роботу адвокатом Львівської обласної колегії адвокатів, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно не враховано до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а також половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період військової служби при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач зазначає, що 18.11.2022 він звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, включивши до стажу роботи, що дає право на відставку час проходження строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та період роботи адвокатом до призначення суддею. Однак, відповідач листом від 20.12.2022 відмовив позивачу в такому перерахунку, вказавши, що зарахування половини періодів навчання та проходження строкової військової служби, а також роботи на посаді адвоката чинним законодавством не передбачено.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

03.03.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 02.06.2017 та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII. За документами пенсійної справи стаж роботи позивача на посаді судді становить 20 років 05 місяців 07 днів. Довічне грошове утримання судді у відставці призначено у розмірі 50% суддівської винагороди судді, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Загальний розмір пенсійної виплати з 19.02.2020 становив 47345,00 грн., у тому числі: 47295,00 грн. - довічне грошове утримання (50% від 94590,00 грн.); 50,00 грн. - надбавка на догляд як особі з інвалідністю 1 групи.

Поряд з цим, вказує, що статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено виключний перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді. Вказаним переліком не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання та період проходження строкової військової служби. Крім того, у наданій позивачем довідці, виданій Жидачівським районним судом Львівської області, де вказано розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, не зазначено періоду роботи адвокатом Львівській колегії адвокатів.

З урахуванням наведеного, просить відмовити у задоволенні позову.

09.03.2023 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії сторінок трудової книжки із записами про роботу адвокатом.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 у період з 02.11.1970 по 24.12.1972 проходив строкову військову службу в Радянській Армії, а у період з 29.08.1973 по 27.06.1978 навчався на денній формі навчання юридичного факультету Львівського ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка, крім того у період з 02.12.1994 по 29.11.2002 позивач працював адвокатом Львівської обласної колегії адвокатів, підтвердженням чого є копія трудової книжки та військового квитка, наявні в матеріалах справи.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 11 травня 2017 року № 1100/0/1-17 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Жидачівського районного суду у відставку відповідно до п. 9 частини 5 статті 126 Конституції України - подання суддею заяви про відставку.

На підставі зазначеного рішення наказом від 24 травня 2017 року № 67к начальника Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області позивача відраховано зі штату Жидачівського районного суду з 24 травня 2017 року, як такого, що звільнений у зв`язку з поданням заяви про відставку у зв`язку з досягненням 65-річного віку.

Після виходу у відставку з 02.06.2017 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII у розмірі 50% суми суддівської винагороди.

Як слідує з листа відповідача від 20.12.2022, стаж роботи позивача на посаді судді обчислений пенсійним органом з 25.02.1980 по 01.04.1986 на посаді помічника прокурора Бродівського району, помічника прокурора та слідчого Жидачівської прокуратури та з 02.12.2002 по 31.03.2017 на посаді судді та заступника голови Жидачівського районного суду Львівської області, що в сукупності становить 20 років 05 місяців 07 днів.

18.11.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою, щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, включивши до стажу роботи судді, що дає право на відставку:

- час проходження строкової військової служби (з 02.11.1970 по 24.12.1972) 2 роки 01 місяць 22 дні;

- половину строку навчання за денною формою у Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка (з 29.08.1973 по 27.06.1978) 2 роки 05 місяців;

- 3 роки роботи адвокатом Львівської обласної колегії адвокатів до призначення суддею.

Листом від 20.12.2022 відповідач повідомив позивача, що підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні, зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів навчання у вищому навчальному закладі, роботи адвокатом та періоду строкової військової служби Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII не передбачено.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

На момент звільнення позивача у відставку (24.05.2017) та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (02.06.2017) діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, в редакції від 05.01.2017 (далі - Закон №1402).

Відповідно до пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

До набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), а на момент призначення позивача на посаду судді діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - № 2862-ХІІ).

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

У відповідності до п.11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законом України від 21.12.2016 №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» були внесені зміни в Закон № 2453-VI, зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Так, відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, який діяв на момент набрання чинності Законом № 2453-VI кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30.10.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст.1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI та на день призначення позивача на посаду судді, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу, а також періоду проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, з огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зарахована половина строку його навчання з 29.08.1973 по 27.06.1978 за денною формою на юридичному факультеті Львівського ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 02.11.1970 по 24.12.1972. Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вказані висновки узгоджуються з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 30.03.2023 у справі № 280/2167/21, від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд також зауважує, що при призначенні позивачу довічного грошового утримання судді у відставці, у відповідача були наявні усі відомості щодо страхового стажу позивача, періоду його навчання та військової служби, зі заявою від 18.11.2022 позивач нових (додаткових) документів не подавав.

За таких обставин, виходячи з меж позовних вимог та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання та календарний період проходження строкової військової служби згідно із заявою від 18.11.2022, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року, зарахувавши при цьому до стажу його роботи, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Львівського ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка з 29.08.1973 по 27.06.1978 та календарний період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 02.11.1970 по 24.12.1972 та здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Окрім цього, щодо позовних вимог, в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області додатково включити в розмір складових суддівської винагороди три роки стажу роботи в галузі права до призначення суддею роботу адвокатом Львівської обласної колегії адвокатів, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, на момент звільнення позивача у відставку (24.05.2017) та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (02.06.2017) діяв Закон №1402-VIII, відповідно до статті 137 якого, у вказаній редакції, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIІІ доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події або факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене, передбачені частиною другою статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIІІ положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді застосовуються з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII, тобто з 05 серпня 2018 року.

Також у спільному листі Голови Вищої ради правосуддя, в.о. Голови Верховного Суду, Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в.о. Голови Ради суддів України, Голови Державної судової адміністрації України, Ректора Національної школи суддів України від 05 листопада 2018 року № 41783/0/9-18, № 2664/0/2-18, № 01-6757/18, № 9рс-1112/18, № 1-22433/18, № 02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» надано роз`яснення щодо зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді.

Зі змісту вказаного листа слідує, що передбачені частиною другою статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIІІ положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII, тобто з 05 серпня 2018 року.

Як встановлено судом вище та не заперечується сторонами, Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 11 травня 2017 року № 1100/0/1-17 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Жидачівського районного суду у відставку відповідно до п. 9 частини 5 статті 126 Конституції України - подання суддею заяви про відставку.

На підставі зазначеного рішення наказом від 24 травня 2017 року № 67к начальника Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області позивача відраховано зі штату Жидачівського районного суду з 24 травня 2017 року, як такого, що звільнений у зв`язку з поданням заяви про відставку у зв`язку з досягненням 65-річного віку.

Таким чином, на момент звільнення позивача у відставку (24.05.2017) та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (02.06.2017) чинним законодавством не було передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, зокрема на посаді адвоката, яка передувала призначенню на посаду судді.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу його у відставку, тобто частина друга статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIІІ, а відтак відсутні підстави для зарахування до стажу його роботи на посаді судді додаткових три роки роботи адвокатом. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 26.01.2023 у справі №500/6626/21, від 17.09.21 у справі №824/301/20-а та від 23.11.2021 у справі №280/5617/18, від 06.10.2022 у справі №280/715/19.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Щодо судового збору, то оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то такий відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягає.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання та календарний період проходження строкової військової служби згідно із заявою від 18.11.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року, зарахувавши при цьому до стажу його роботи, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Львівського ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка з 29.08.1973 по 27.06.1978 та календарний період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 02.11.1970 по 24.12.1972, здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна