Справа № 216/3846/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2023 року Справа № 216/3846/22
21 вересня 2022 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач, з урахуванням наступного уточнення позовних вимог, просить суд:
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2023 року по справі №216/3846/22 адміністративну справу передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2023 року, справу №216/3846/22 передано на розгляд судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу надати до суду позовну заяву, оформлену відповідно до п. 2, 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до кількості учасників справи, а також оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 992,40 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
13.06.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії «за віком». Також 13.06.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи.
Рішенням про результати розгляду заяви позивача від 30.06.2022 року №3 підтверджено період роботи позивача з 01.02.1995 року по 31.08.1996 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №1. При цьому в рішенні відзначено, що воно належить до Списку №1 відповідно до п. «а» розділу І «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геолорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництва шахт, рудників, копалень» Списку №1 - всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

10.08.2022 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії «за віком».

Відповідно до форми РС-право від 17.08.2022 року період трудової діяльності позивача з 01.02.1995 року по 31.08.1996 року обліковується як робота за Списком №1 тривалістю 1 рік 7 місяців.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 17.08.2022 року №39 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через недостатність пільгового стажу, при цьому визнано наявність пільгового стажу за Списком №1 у розмірі 01 рік 07 місяців.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В ч. 2 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XIІ) передбачено такі ж види трудових пенсій, а також ще один вид за вислугу років.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

За обставин даної справи позиція відповідача обґрунтована тим, що 10.08.2022 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням рішення Комісії з питань підтвердження стажу від 30.06.2023 року, однак йому відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах в зв`язку з відсутність передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV пільгового стажу в 10 років. При цьому відповідач стверджує, що в зв`язку з тим, що позивачу період трудової діяльності з 01.02.1995 року по 31.08.1996 року зараховано до пільгового стажу за Списком №1 (що відноситься до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV) відсутні підстави для розгляду питання щодо призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, оскільки це різні умови виходу на пенсію на пільгових умовах.

Суд зазначає, що ані заява позивача про призначення пенсії від 10.08.2022 року, ані надані самим відповідачем матеріали пенсійної справи позивача не містять інформації про те, що позивач просив призначити йому пенсію на пільгових умовах у розумінні пенсій, що передбачені ст. 114 Закону №1058-IV. Водночас, в абзаці другому ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV міститься окрема пільга для осіб, які працювали на підземних роботах: за наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Тобто, абзацем другим ч.3 ст. 114 Закону №1058-IV передбачено окрему пільгу для осіб, що виходять на пенсію, яка не пов`язана із процедурою повного призначення пенсії на пільгових умовах (за наявності стажу за Списками №1 або №2 відповідно до ч. 1 або ч.2 цієї статті, стажу на підземних роботах відповідно до абзацу першого ч.1 ст. 114 Закону №1058-IV).

Водночас, за обставин даної справи відповідач в своєму рішенні про підтвердження періодів роботи від 30.06.2022 року №3 за змістом визнав стаж позивача за Списком №1 як стаж на підземних роботах. Твердження відповідача про те, що зарахування стажу до пільгового за Списком №1 унеможливлює розгляд питання про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, оскільки це різні умови виходу на пенсію на пільгових умовах, є необґрунтованим, оскільки не ґрунтується на жодному нормативному положенні. Більш того, абзац другий ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV передбачає не право на вихід на пенсію на пільгових умовах у розумінні абзацу першого цієї частини або частин першої та другої ст. 114 Закону №1058-IV, натомість запроваджує окреме пільгове правило щодо пільгового зниження віку для призначення пенсії особам відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV при призначенні не пільгової у розумінні ст. 114 Закону №1058-IV пенсії (пенсії за віком).

В заяві позивача від 10.08.2022 року вказано: «прошу пенсію призначити, вид пенсії: за віком». Відповідно, відповідач повинен був розглядати таку заяву в порядку ст. 26 Закону №1058-IV із урахуванням окремого пільгового правила щодо зниження пенсійного віку, передбаченого абзацем другим ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV. В свою чергу відповідач безпідставно відмовив позивачу в призначенні «пенсії за віком на пільгових умовах» із застосуванням ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, оскільки позивач не просив про призначення такої пенсії. Вказане свідчить про протиправність відповідного рішення та зумовлює його скасування.

Окремо суд зазначає, що рішення відповідача також є протиправним виходячи з такого аспекту як нормативна необґрунтованість, оскільки відповідач у рішенні, що є предметом оскарження, неодноразово послався на «пункт 3 статті 114 Закону …», однак такого нормативного положення як пункт статті в Законі №1058-IV не існує, натомість передбачено лише пункти частини статті.

Узагальнюючи вищевикладене, суд констатує, що відповідач не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Водночас, такі вимоги звернуто до діяльності відповідача згідно ч. 2 ст. ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, відповідач, маючи обов`язок та реальну можливість розглянути заяву позивача про призначення пенсії «за віком» відповідно до належної правової процедури у відповідності до ст. 26 Закону №1058-IV та із застосуванням окремої пільги щодо зниження пенсійного віку згідно абз. 2 ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV в зв`язку із наявним у позивача стажем підземних робіт 01 рік 07 місяців (зниження пенсійного віку на 1 рік) таку належну процедуру не застосував, окрему пільгу щодо зниження пенсійного віку не використав, натомість необґрунтовано розглянув заяву позивача про призначення пенсії відповідно до неналежної правової процедури, тобто у спосіб, який з необхідністю призвів до відмови у призначенні позивачу пенсії.

При повторному розгляді заяви про призначення пенсії позивача від 10.08.2022 року Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належить врахувати, що умови призначення пенсії «за віком» передбачено передусім ст. 26 Закону №1058-IV, в той час як абзацем другим частини третьої статті 114 Закону №1058-IV передбачено лише окрему пільгу щодо зниження пенсійного віку, яка підлягає застосуванню до юридичної ситуації позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу від 17.08.2022 року №39 є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно, суд задовольняє цю позовну вимогу за змістом повністю, однак у спосіб, що відповідає ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України та забезпечить ефективний захист права позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком з червня 2022 року, суд зазначає наступне.

Передусім суд відзначає, що рішення, яке є предметом оскарження, ухвалено за результатом розгляду заяви позивача від 10.08.2022 року, про що безпосередньо вказано в самому рішенні. Копія відповідної заяви надана суду відповідачем разом з матеріалами пенсійної справи позивача. Відповідно, будь-які підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з червня 2022 року відсутні, оскільки спірним за обставин даної справи є рішення відповідача за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії від серпня 2022 року.

Також суд констатує, що у юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати «дискреційні повноваження», користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Статтею 58 Закону №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені норми чинного законодавства, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд приходить до висновку, що належним та ефективним способом захисту позивача за наявних обставин справи є прийняття судом рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.08.2022 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 992,40 грн, що підтверджується копією квитанції від 10.02.2023 року №9296-2561-3303-8234.

Отже, відповідно до положень ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 496,20 грн.

Щодо витрат відшкодування на професійну правничу допомогу суд зазначає, що в зв`язку з відсутністю на момент вирішення судом рішення по суті будь-яких доказів на підтвердження існування витрат позивача на професійну правничу допомогу, що сплачені або підлягають сплаті (договір про надання професійної правничої допомоги, додаткові угоди, акти приймання передачі послуг, банківській квитанції, прибуткові касові ордери і так далі), суд наразі не вбачає підстав для їх відшкодування.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.08.2022 року №39 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , за завою від 10.08.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.08.2022 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄРДПОУ: 21910427) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко