Справа № 400/2196/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 р. № 400/2196/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1,Миколаїв,54029,
провизнання дій протиправними; визнання протиправною та скасування постанови від 06.06.2019 року; визнання протиправною та скасування від 10.06.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вимогою: визнати протиправними дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухаря Сергія Сергійовича щодо винесення постанови від 06.06.2019 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 165760,59 гривень; визнати протиправною та скасувати в повному обсязі постанову від 06.06.2019 про стягнення виконавчого збору в розмірі 165760,59 гривень, що винесена державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухарем Сергієм Сергійовичем у виконавчому провадженні №55541202; визнати протиправною та скасувати в повному обсязі постанову про відкритті виконавчого провадження №59313007 винесену 10.06.2019 року головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Носовою Олесею Геннадіївною.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що державний виконавець не здійснював фактичного виконання судового рішення. Стягнення виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника призведе до подвійного стягнення суми виконавчого збору або стягнення без реального виконання рішення суду. Умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення. Вказане вище є правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18, у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №640/8425/19, від 28.12.2021 у справі №400/4863/20, від 22.01.2021 у справі №400/4023/19, від 28.04.2020 у справі №826/2181/17, від 14.05.2020 у справі №640/685/19.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію аргументував тим, що 06.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.3 ст.40 Закону, у разі повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених п.1 ч.3 ст.37, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документу, виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Аналогічна правова позиція у цих правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 30.05.2018 по справі №808/3791/16, від 18.10.2018 по справі №442/2670/17, від 28.04.2020 по справі №480/3452/19, від 26.06.2020 по справі №360/3324/19, від 28.10.2020 по справі №640/21075 та ін.

Суд розглянув справу 26.04.2023 в порядку письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

03.07.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №487/3827/15-ц по стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 1657605,97 гривень.

15.02.2018 державним виконавцем Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва відкрито за цим виконавчим листом відкрито виконавче провадження ВП №55541202.

29.05.2019 до відділу ДВС надійшла письмова заява стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення виконавчого документу без виконання.

06.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

06.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою з боржника ОСОБА_1 стягнуто 165760,59 гривень.

10.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59313007 по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 165760,59 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, в редакції від 03.07.2018 № 2475-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Таким чином, під час спірних правовідносин, від моменту виникнення заборгованості та до моменту завершення виконавчого провадження, діяли три редакції різних законів, які регулювали питання стягнення виконавчого збору.

Станом на 03.07.2015, на час виникнення заборгованості, діяв Закон №606-XIV, який передбачав стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Станом на 15.02.2018, на час відкриття виконавчого провадження, діяв Закон №1404-VIII, який передбачав стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута.

Станом на 06.06.2019, на час винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору, діяв Закон №2475-VIII, який знов передбачав стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Сторони посилаються на суперечливу судову практику Верховного Суду з приводу того, як необхідно застосовувати різні редакції Закону України «Про виконавче провадження» щодо стягнення виконавчого збору.

З цього приводу, необхідно зауважити, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18, стосувалась випадку винесення постанови про стягнення виконавчого збору, під час дії Закону №1404-VIII, тому вона не є релевантною до цього спору, оскільки тут йде мова про винесення постанови під час дії Закону №2475-VIII.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №640/3430/19, від 28.01.2021 у справі №420/769/19, від 08.07.2021 у справі №480/5242/19, від 13.04.2023 у справі №160/695/22, від 06.04.2023 №640/20994/21, сформульована правова позиція, що при визначенні норми, яка підлягає застосуванню для визначення бази обрахунку виконавчого збору необхідно враховувати вимоги статті 58 Конституції України та період виникнення заборгованості у боржника, дату відкриття виконавчого провадження та дату прийняття постанови про стягнення виконавчого збору. Здійснивши аналіз вказаних періодів, необхідно застосувати ту норму, яка зменшує відповідальність боржника.

У цьому випадку, виконавче провадження було відкрито 15.02.2018 під час дії Закону №1404-VIII, а тому позивачка має право на застосування саме цієї редакції Закону України «Про виконавче провадження», а не тієї, яка погіршили її становище та діяла на час винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Щодо посилання відповідача у відзиві на постанову Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №640/21075/19, то вона хоч і прийнята на користь державного виконавця, але також не суперечить правовим позиціям викладеним вище, щодо врахування вимоги статті 58 Конституції України. На відмінність від обставин у цієї справи, по справі №640/21075/19 заборгованість виникла, виконавче провадження відкрито, а також винесено постанову про стягнення виконавчого збору, саме під час дій Закону України «Про виконавче провадження» в редакціях, які передбачали його стягнення від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від фактичного виконання. Тому, у позивача по справі №640/21075/19 і не було підстав для застосування більш сприятливої для особи редакції Закону №1404-VIII, яка діяла в період з 05.10.2016 по 27.08.2018, оскільки в цей період ніяких подій не відбувалось.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обставин, при яких суд може не врахувати висновки Верховного Суду, КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів», не передбачають.

Враховуючи, перелічену вище сталу судову практику, оскільки відповідач фактично не стягнув з позивачки 1657605,97 гривень, суд вимушений погодитися з позивачем та задовольнити позов.

Позов задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1,Миколаїв,542) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 06.06.2019 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №55541202.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 10.06.2019 про відкриття виконавчого провадження №5931007 по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 165760,59 гривень.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1,Миколаїв,542) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2650,00 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 26.04.2023