Справа № 280/4738/22
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 280/4738/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року в адміністративній справі №280/4738/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, згідно якого просить суд: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області викладене у листі №7331-6249/Я-02/8-0800/22 від 26.07.2022 про зменшення з 01.01.2022 коефіцієнту страхового стажу з 0,50500 до 0,25750 та відмову у поновлені позивачу виплати пенсії у розмірі що складав до 01.01.2022; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити з 01.01.2022 виплату пенсії позивачу у відповідному розмірі з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,50500. стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 26.09.1996 і по цей час працює у Публічному акціонерному товаристві Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на посаді машиніста крана металургійного виробництва мартенівського цеху. Позивач виконувала роботу у виробництві чорної металургії: з 26.09.1996 по 05.07.2013 - 16 років 09 місяців 10 днів; з 20.07.2013 по 12.11.2013 - 03 місяці 24 дні; з 20.11.2013 по 15.10.2021 - 07 років 10 місяців 26 днів за професією машиніст крана металургійного виробництва мартенівського цеху, зайнятий у технологічному процесі виробництва, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно із п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (25 років). З 19.10.2021 позивач перебуває на пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Розмір пенсії складав 10379,81 грн. Починаючи з січня 2022 року Пенсійним фондом України безпідставно було протиправно зменшено розмір пенсії позивачу до 5103,60 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.12.2021 за №43 про перерахунок пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити з 01.01.2022 виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідному розмірі з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,50500.Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у сумі 992 грн. 40 коп. В іншій частині позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та як наслідок помилково задоволені позовні вимоги. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної уваги доводам що стосуються сплати страхових внесків підприємства на якому працював позивач. Вказує на ймовірну наявність зловживань з боку підприємства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу з 19.10.2021 призначена пенсія за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .У Трудовій книжці ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено про наступну трудову діяльність позивача, зокрема: з 01.09.1995 по 13.06.1996 навчання в ТПУ-35 м.Запоріжжя; з 26.09.1996 робота машиністом крана металургійного виробництва 3 розряду, згодом 4 розряду у мартенівському цеху Запорізького державного металургійного комбінату «Запоріжсталь» ім. С.Орджонікідзе, згодом ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» ім. С.Орджонікідзе», ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь». Згідно довідки «про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» виданої ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» № 574 від 15.10.2021р. ОСОБА_2 працювала повний робочий день на комбінаті «Запоріжсталь» виконувала роботу у виробництві чорної металургії з 26.09.1996 по 05.07.2013(16років 09 місяців 10 днів), з 20.07.2013 по12.11.2013 ( 03 місяці 24 дні), з 20.11.2023 по 15.10.2021 ( 07 років 10 місяців 26 днів).

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 22.10.2021 за №43 про призначення пенсії ОСОБА_1 призначена та обчислена пенсія за віком із застосуванням коефіцієнту страхового стажу 0,50500, а Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 20.12.2021 за №43 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 обчислено пенсію за віком із застосуванням коефіцієнту страхового стажу 0,25750.

Згідно листа від 26.07.2022 за №7331-6249/Я-02/8-0800/22 відповідач повідомив, що пенсію було обчислено при страховому стажі 25 років 10 місяців 5 днів у тому числі період пільгової роботи з 26.09.1996 по 15.10.2021 - 25 років. Під час перевірки пенсійної справи було встановлено, що коефіцієнт страхового стажу був завищений. Обчислення страхового стажу при призначенні особам пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 проводиться в одинарному розмірі. Приведення пенсійної справи у відповідність до норм законодавства призвело до зменшення коефіцієнту страхового стажу з 0,50500 до 0,25750 та, відповідно, розміру пенсії.

Правомірність дій відповідача щодо зменшення коефіцієнту страхового стажу є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановленийабзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, зокрема, передбачено, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Тобто, підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, який повинен бути підтверджений відповідними доказами, зокрема, трудовою книжкою.

Згідно з п.п. 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, професія «машиніст крана металургійного виробництва» мартенівського цеху відноситься до «Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 за №461.

Відповідно до ч.10 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

У ч.16 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі: 1) приховування (заниження) суми заробітної плати (виплат, доходу), на яку нараховуються страхові внески; 2) порушення встановленого порядку нарахування, обчислення та строків сплати страхових внесків; 3) ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків; 4) неподання відомостей про обставини, що спричиняють зміни юридичного статусу страхувальника, порядку сплати ним страхових внесків; 5) порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду і Накопичувального фонду; 6) неподання, несвоєчасного подання, подання не за встановленою формою звітності щодо страхових внесків, коштів Пенсійного фонду і Накопичувального фонду або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, та іншої звітності і відомостей, передбачених цим Законом; 7) несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

У справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що неналежне оформлення звітності та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування роботодавцем (страхувальником) не може бути підставою для позбавлення працівника його права на пенсію та відповідне її обчислення.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року в адміністративній справі №280/4738/22- без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов