Справа № 560/1512/23
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1512/23
РІШЕННЯ

іменем України

25 квітня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправними дії відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, оформленої повідомленням від 09.01.2023 року № Г/02-01-01/2023 (реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва ВР01-9021-1436-1816-0511);

- зобов`язати відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради видати ОСОБА_1 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки площею 0,0325 га, кадастровий номер :02:005:0561, яка розташована в м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області.

Позовні вимоги обґрунтовано незгодою позивачки з діями Нетішинської міської ради щодо відмови у наданні їй будівельного паспорта та повернення пакету документів, доданих до заяви позивача від 04.01.2023 на видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки розміром 0,325 га, кадастровий номер :02:005:0561 через невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, державним будівельним стандартам і правилам, а саме належна позивачці земельна ділянка потрапляє під обмеження санітарно-захисної зони кладовища. Позивачка наголошує, що цільовим призначенням належної їй на праві власності земельної ділянки є будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Тому, спірне рішення прийняте всупереч вимогам чинного законодавства України та порушує її права, як власника земельної ділянки.

Відповідач проти позову заперечив, вказав, що діяв на підставі, у спосіб та в межах законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року відкрито провадження у справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивачка є власником земельної ділянки площею 0,0325 га, кадастровий номер :02:005:0561, яка розташована в м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області на підставі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, № НОМЕР_1 від 10.08.2015. Цільове призначення земельної ділянки, зазначене у даному свідоцтві, визначено як "для ведення особистого селянського господарства"

Рішенням Нетішинської міської ради № 28/1522 від 02.09.2022 змінено цільове призначення зазначеної земельної ділянки та віднесено до "земель житлової та громадської забудови" для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру НВ - 022 земельна ділянка :02:005:0561 відноситься до категорії земель - землі житлової та громадської забудови; вид цільового призначення земельної ділянки - 02.01. Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

04.01.2023 позивачка звернулася до відділу містобудування та архітектури виконавчого органу Нетішинської міської ради щодо надання будівельного паспорту забудови земельної ділянки :02:005:0561 на об`єкт будівництва.

Повідомленням від 09.01.2023 № Г/02-01-01/2023 (А601383293) відділ містобудування та архітектури повідомив про відмову в наданні будівельного паспорта у зв`язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме Плану зонування території міста Нетішин, згідно якого земельна ділянка з вказаним кадастровим номером потрапляє у санітарно-захисну зону кладовища.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивачка звернулася до суду.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 5, 78, 91, 154 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення гарантій прав на землю, тощо.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.

Згідно з положенням ст. 373, ч. 1 ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам ч. 1 ст. 375 (ЦК України).

Аналізуючи наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою користування земельною ділянкою є її використання за цільовим призначенням, а втручання, в тому числі, органів місцевого самоврядування в таке користування, забороняється.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів установлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Положеннями статті 8 Закону № 3038-VI передбачено, що Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 16 указаного Закону закріплено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані.

Містобудівна документація на місцевому рівні може бути оновлена за рішенням місцевих рад.

Обмеження у використанні земель (територій), визначені комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади, генеральним планом населеного пункту, детальним планом території, підлягають внесенню до містобудівного кадастру, а також Державного земельного кадастру в порядку, встановленому Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. (ч. 2 ст. 24 Закону № 3038-VI).

Таким чином, норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» також передбачають обов`язковість використання земельної ділянки за її цільовим призначенням навіть в разі встановлення нового функціонального призначення, якщо це відбулося вже після набуття права власності на землю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2022 року по справі 826/1732/18.

Відповідно до змісту ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є, в тому числі, невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Як убачається з відмови від 09.01.2023 № Г/02-01-01/2023 (А601383293) у наданні дозволу (будівельного паспорту) на забудову земельної ділянки для будівництва позивачці відмовлено, оскільки планом зонування території міста Нетішин земельна ділянка з вказаним кадастровим номером потрапляє у санітарно-захисну зону кладовища, а наміри позивачки, що зазначені у його зверненні, не відповідають вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні.

Верховний Суд у постанові від 02.12.2021 у справі №640/23893/19 вже звертав увагу на той факт, що «цільове призначення земельної ділянки (категорія земель та певний вид використання земельної ділянки в межах відповідної категорії земель)» та «функціональне призначення території» не є тотожними і однорідними поняттями в регулюванні земельних правовідносин.

Так, стаття 1 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV) містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Як встановлено судом та підтверджується витягом з Державного земельного кадастру, цільове призначення належної позивачі на праві власності земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

При цьому суд зауважує, що положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Цивільного кодексу України, відповідно до яких забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства, а власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, мають вищу юридичну, ніж Нетішинської міської ради від 02.03.2018 № 39/2295 про затвердження Плану зонування території міста Нетішина Хмельницької області.

Крім того, суд зауважує, що саме Нетішинська міська рада рішенням від 02.09.2022 № 28/1522 змінила цільове призначення земельної ділянки позивачки на "землі житлової та громадської забудови" для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, вирішуючи цей спір, належить застосовувати положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Цивільного кодексу України, як акти вищої юридичної сили.

Аналогічна правова позиція висловлювалась Верховним Судом у постановах від 23.11.2021 у справі №815/1373/18, від 21 лютого 2022 року по справі 826/1732/18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмова у видачі позивачу будівельного паспорта перешкоджає реалізації позивачці права власності на використання належної їй земельної ділянки за її цільовим призначенням. Отже, така відмова є протиправною.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивача, суд виходить із наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, згідно з приписами частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тому, належним способом захисту у спірних правовідносинах суд вважає зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання будівельного паспорту на забудову земельної ділянки площею 0,0325 га, кадастровий номер :02:005:0561, яка розташована в м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачці протиправно відмовлено у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради, на її користь слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, оформленої повідомленням від 09.01.2023 року № Г/02-01-01/2023 (реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва ВР01-9021-1436-1816-0511);

Зобов`язати відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради розглянути звернення ОСОБА_1 щодо видачі будівельного паспорту на забудову земельної ділянки площею 0,0325 га, кадастровий номер :02:005:0561, яка розташована в м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп. судового збору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 квітня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 )
Відповідач:Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Нетішинської міської ради (вул. Шевченка, буд. 1,Нетішин,Хмельницька область,30100 34256751)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап