Справа № 400/505/21
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у перегляді рішення суду за виключними обставинами

24 квітня 2023 р. № 400/505/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Величка А.В., суддів Птичкіної В.В., Мельника О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року у справі №400/505/21 за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора України, Миколаївської обласної прокуратури та Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Миколаївської обласної прокуратури, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення від 24.11.2020 року №39, скасування наказу №1375к від 23.12.2020 року, поновлення на посаді.

До Миколаївського окружного адміністративного суду 05.04.2023 надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року у справі №400/505/21 за виключними обставинами відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, в якій просила переглянути за виключними обставинами рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року.

В обґрунтування заяви зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 року (надалі - рішення №1-р(ІІ)/2023) визнано неконституційним пункт 6 розділу 2 "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-IX від 19 вересня 2019 року. Згідно вказаного п. 6: «З дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Позивачка зазначає, що вона була звільнена з посади прокурора Єланецького відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ. Враховуючи те, що положення Закону №113-ІХ, на підставі якого позивачка була персонально попереджена про звільнення визнано неконституційним, вона вважає, що отримала право на звернення з даною заявою про перегляд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року у справі №400/505/21, у зв`язку з виключними обставинами.

Ухвалою від 10.04.2023 року суд відкрив провадження за виключними обставинами в адміністративній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року у справі №400/505/21 за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора України, Миколаївської обласної прокуратури та Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку та призначив судове засідання для розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами призначити на 19.04.2023 року о 13:00 год.

14.04.2023 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Офісу Генерального прокурора надійшов відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому він просить відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Заперечуючи проти заяви, відповідач послався на те, що за змістом статті 152 Конституції України, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23.01.2019 (справа № 820/2462/17), від 19.11.2018 (справа № 755/4893/18 (755/18431/15-а), від 15.05.2019 (справа № 640/20317/16а), від 23.12.2019 (справа №№ 814/1274/17), від 17.03.2020 (справа № 826/7286/18). Крім того, зазначив, що на момент вирішення цієї справи судом, положення п. 6 розд. П «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ були чинними. При цьому, зауважив, що Рішенням Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 норми Закону № 113-ІХ, які були застосовані судами у справі №400/505/21, неконституційними не визнавалися.

17.04.2023 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Миколаївської обласної прокуратури надійшов відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому вона просить відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Заперечуючи проти заяви, відповідач послався на те, що згідно абз.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 пункт 6 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України № 113-ІХ, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Із змісту наведеного вбачається, що дія приписів пункту 6 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення Закону України №113-ІХ, втратила чинність з 01.03.2023, при цьому є такою, що не має зворотної сили. Тому, Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 у справі №3-5/2022(9/22) не може бути застосовано до правовідносин, що виникли до 01.03.2023. Враховуючи, що на час ухвалення рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 положення Закону України № 113-ІХ, зокрема п. 6 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" були чинними, останні втратили чинність лише з 01.03.2023, тому відсутні підстави для його скасування.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представниці ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про перегляд рішення суду за виключними обставинами, колегія суддів встановила наступне.

Положеннями частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною шостою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Заявник визначає підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення наявність виключної обставини, передбаченої п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, а саме, встановлену Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 року визнано неконституційним пункт 6 розділу 2 «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX від 19 вересня 2019 року, відповідно до якого «з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру».

У спірному випадку рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миколаївської обласної прокуратури, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення від 24.11.2020 року №39, скасування наказу №1375к від 23.12.2020 року, поновлення на посаді - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року залишено без змін.

Тобто, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року, щодо перегляду якого за виключними обставинами звернулася ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно воно не підлягає примусову виконанню, тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

Такої правової позиції притримується Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2022 року у справі №140/2217/19 та від 19.02.2021 року у справі № 808/1628/18.

Разом з тим, як на підставу перегляду рішення за виключними обставинами позивачка посилається на те, що при її звільненні з посади прокурора була порушена процедура попередження її про майбутнє звільнення, що не було взагалі зазначено як підстава для заявлення первинних позовних вимог у даній адміністративній справі.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Також суд зауважує, що згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24.12.1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), вказав про те, що: «частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.».

У Рішенні від 30.09.2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України зазначив про те, що: «незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.».

Тобто, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 року, пункт 6 розділу 2 «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури №113-IX від 19 вересня 2019 року, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Встановлена Конституційний Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення передовсім як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням у справі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 90, 241-243, 248, 256, 294, 295, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року у справі №400/505/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів від дати виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 24 квітня 2023 року.

Головуючий суддя А.В. Величко

Судді В.В. Птичкіна

О.М. Мельник