Справа № 200/20497/14-а
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 200/20497/14-а

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Юрчук М.О.

за участю представника відповідача Конаревої С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року (головуючий суддя Врона О.В.)

в адміністративній справі №200/20497/14-а за позовом ОСОБА_1 до відповідача Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання неправомірними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась 20.11.2014 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради (а.с. 2 т. 1), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 15.01.2015 (а.с. 15-16 т. 1), від 29.09.2015 (а.с. 67-68 т. 1), від 08.12.2016 (а.с. 165-166 т. 1), від 06.02.2020 (а.с. 29-30 т. 2), від 17.02.2020 (а.с. 45-46 т. 2), від 16.03.2020 (71-73 т.2), від 13.05.2020 року, (а.с. 109-111 т. 2) просила:

- визнати неправомірними та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради №223/53 від 18.06.2014 року і № 318/56 від 29.10.2014 року;

- визнати неправомірними та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради №97/60 від 27.08.2010 року, № 133/42 від 30.10.2013 року;

- визнати неправомірними та скасувати рішення Дніпровської міської ради № 133/67 від 30.09.2015 року, № 73/12 від 27.07.2016 року;

- зобов`язати Дніпровську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 13.11.2014 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження з примусового виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі № 200/2746/13-ц дізналась про ухвалене Дніпропетровською міською радою рішення № 223/53 від 18.06.2014р., яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Вказує, що разом із заявою були подані відповідні додатки з графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, проте відповідачем не було повідомлено про те, яких документів не вистачає та як їх отримати. Також вказує, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.04.2012 року у справі № 2а-596/11 встановлено, що спірні земельні ділянки в районі АДРЕСА_1 не входять до складу земель, наданих ПАТ "Дніпровський машинобудівний завод", проте відповідачем не взято до уваги встановлені обставини, отже вимога відповідача зазначена в рішенні Дніпропетровської міської ради № 318/56 від 29.10.2014р. надати нотаріально завірену згоду землекористувача є протиправною. Оскільки такі рішення, на думку позивача, спрямовані на перешкоджання права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою та є протиправними, тому звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.06.2019 року адміністративну справу №200/20497/14-а за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання неправомірними рішень та їх скасування, зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд Дніпропетровському окружному адміністративному суду згідно з предметною підсудністю (а.с. 238-239 т.1).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року закрито провадження в адміністративній справі №200/20497/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправними рішень та їх скасування, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень Дніпровської міської ради № 97/60 від 27.08.2010 року, № 133/42 від 30.10.2013 року, №133/67 від 30.09.2015 року, №73/12 від 27.07.2016 року; продовжено слухання справи в частині визнання неправомірними та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради №223/53 від 18.06.2014 року і №318/56 від 29.10.2014 року (180-184 т.2).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання неправомірними рішень та їх скасування, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково (а.с. 10-14 т.8):

- визнано неправомірними та скасовані рішення Дніпропетровської міської ради №223/53 від 18.06.2014 року і №318/56 від 29.10.2014 року;

- зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання неправомірними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії залишено без змін (а.с. 32-33 т. 8).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року про часткове закриття провадження у справі №200/20497/14-а - скасовано; справу №200/20497/14-а направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року позов задоволено частково (а.с. 83-89 т.8).

Визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради №223/53 від 18.06.2014 року і № 318/56 від 29.10.2014 року.

Визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради №97/60 від 27.08.2010 року, №133/42 від 30.10.2013 року.

Визнано протиправними та скасовано рішення Дніпровської міської ради №133/67 від 30.09.2015 року, №73/12 від 27.07.2016 року.

Зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01 квітня 2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.10.2021 о 10:00 год.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції справа неодноразово відкладалася у зв`язку з неявкою в судове засідання позивачки, представника відповідача, а також у зв`язку з подачею позивачкою клопотань про відкладення розгляду справи, про відвід складу суду, також розгляд справи відкладався у зв`язку відключенням електроенергії, хворобою членів колегії, перебуванні суддів у відрядженні та у відпустці, залученням у справу третьої особи та наданням сторонам можливості дійти примирення у даній справі.

У судове засідання позивачка не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву від 13.04.2023 року про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.

Залучений до участі у справі третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_2 повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача проти задоволення заяви позивачки про відкладення розгляду справи заперечила, оскільки відсутні будь-які докази про підтвердження хвороби позивачки.

Розглянувши заяву позивачки про відкладення розгляду справи колегія суддів апеляційної інстанції, порадившись на місті, ухвалила відмовити в задоволенні заяви про відкладення розгляду справи, оскільки відсутні будь-які докази щодо підтвердження хвороби позивачки.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, суду пояснила, що клопотання позивачки було розглянуто відповідачем та відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 , на даний час земельна ділянка на яку претендує позивачка виділена іншим особам.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачкою надані письмові пояснення від 06.02.2023 року щодо доказів наданих відповідачем на вимогу суду. Зазначено, що на підтвердження законності рішень міської ради №97/60 від 27.08.2012, №133/42 від 30.10.2013, №133/67 від 30.09.2015, №73/12 від 27.07.2016 відповідачем надано певні докази. Вважає, що наявність прав на нерухоме майно не є доказом, що ці права були набуті законним шляхом, а рішення №133/67 та №73/42 були прийняті у відповідності до процедури, яка встановлена ст. 118 Земельного кодексу України, зокрема частинами 6-7. Зазначає, що предметом позову є перевірка законності рішень відповідача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, тобто перевірка дотримання відповідачем процедури передачі земельних ділянок у власність. Процедура відведення земельної ділянки у власність складається з двох частин і починається з клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Вважає, що відповідач не надав до суду клопотань громадян, яким було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельних ділянок у власність рішеннями №97/60 від 27.08.2012, №133/67 від 30.09.2015, тому відповідачем не доведено правомірність прийняття рішення №97/60 від 27.08.2012, №133/67 від 30.09.2015. Невідомо хто отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою за цими рішеннями, тому немає підтвердження, що ці рішення взагалі були прийняті міською радою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, доводи позивачки проти апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2010 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 разом з графічними матеріалами. Позивачка вважає, що Дніпропетровською міською радою не було прийнято жодного рішення, щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 .

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2013 року у справі №200/2746/13-ц, позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 ;

- зобов`язано Дніпропетровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпропетровської міської ради №223/53 від 18.06.2014 року, прийнятим на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2014 року за виконавчим листом №200/2746/13-а, виданим 04.10.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, щодо зобов`язання Дніпропетровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в районі АДРЕСА_1 , враховуючи постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2013 року по справі №200/2746/13-ц, відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в районі АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням до клопотання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки документів та матеріалів із землеустрою, визначених ст. 123 Земельного кодексу України, та п. 2.2.2 Порядку оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки у м. Дніпропетровську, затвердженого рішенням міської ради від 25.12.2013 № 175/45.

Також, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2013 року у справі №200/5976/13-ц зобов`язано Дніпропетровську міську раду протягом одного місяця після набрання рішенням законної сили розглянути питання про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно її заяви від 01.04.2010 року.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2014 року стягнуто з Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 229,40 грн.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року вирішено в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.07.2015 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2013 року в частині зобов`язання Дніпропетровську міську раду протягом одного місяця після набрання рішенням законної сили розглянути питання про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно її заяви від 01.04.2010 року - скасовано, в решті, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2013 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2015 року залишено без змін.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2014 року за виконавчим листом №200/5976/13-ц, виданим 16.06.2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, щодо зобов`язання Дніпропетровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в районі АДРЕСА_1 , рішенням Дніпропетровської міської ради № 318/56 від 29.10.2014 року відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в районі АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням до клопотання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки документів та матеріалів із землеустрою, визначених ст.ст. 118, 123 Земельного кодексу України, а саме письмової згоди землекористувача, засвідченої нотаріально.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №133/42 від 30.10.2013 року вилучено у ВАТ "Дніпропетровський машинобудівний завод" земельні ділянки у районі АДРЕСА_1 ; затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у районі АДРЕСА_1 та передано у власність 28 громадянам.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №318/56 від 29.10.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в районі АДРЕСА_1 . Вказане рішення прийнято на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2014 року за виконавчим листом № 200/5976/13-ц, виданим 16.06.2014 рокум Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська.

Рішенням №223/53 від 18.06.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в районі АДРЕСА_1 . Вказане рішення прийнято на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2014 року за виконавчим листом №200/2746/13-а, виданим 04.10.2013 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська.

Рішеннями Дніпропетровської міської ради №97/60 від 27.08.2010 року та №133/67 від 30.09.2015 року надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпропетровську (в кількості 110 осіб та 83 особи) відповідно.

Рішенням №73/12 від 27.07.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передано земельну ділянку площею 0,0863 га (кадастровий номер :02:102:0158) у власність гр. ОСОБА_2 .

Позивачка вважає протиправними рішення Дніпропетровської міської ради щодо відмови їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 та не розгляду її клопотання.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Земельного кодексу України, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами частини першої статті 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (частина 1 статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з пунктом "г" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч.4 ст.122 ЗКУ).

Матеріалами справи підтверджується, що відмова Дніпропетровської міської ради у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в районі АДРЕСА_1 , викладена в рішенні № 223/53 від 18.06.2014 року, вмотивована тим, що позивачка не надала до клопотання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки документів та матеріалів із землеустрою, визначених ст. 123 Земельного кодексу України, та п.2.2.2 Порядку оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки у м. Дніпропетровську, затвердженого рішенням міської ради від 25.12.2013 № 175/45.

Слід взяти до уваги, що в силу частини 2 статті 123 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Водночас, подача клопотання про надання дозволу на розробку землеустрою не є беззаперечною підставою для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Так, орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає:

- дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки,

- або надає мотивовану відмову у його наданні (ч.7.ст 118 ЗКУ).

Отже, нормами Земельного кодексу України передбачена відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України. Вказаною статтею визначений перелік підстав для відмови за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Слід зазначити, що рішення сесії про відмову в надані дозволу з інших підстав не є правомірною та може бути оскаржено в судовому порядку.

Водночас, строк для оскарження відмови - 6 місяців.

Статтею 12 Земельного кодексу України зазначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері земельних відносин належить:

- розпорядження землями територіальної громади;

- передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб;

- надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності;

- викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних громад; організація землеустрою;

- координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного та екологічного законодавства;

- обмеження, тимчасова заборона (зупинка), використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення земельного законодавства;

- підготовка висновків щодо вилучення земельних ділянок;

- встановлення та зміна меж населеного пункту;

- внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

- вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин.

Статтею 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Матеріалами справи підтверджується, що 01.04.2010 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 разом з графічними матеріалами.

Однак, Дніпропетровською міською радою не було прийнято жодного рішення, щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 .

При цьому, Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2013 у справі №200/2746/13-ц, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016, позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2010 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 ;

- зобов`язано Дніпропетровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2010 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 .

Отже, рішенням суду у справі №200/2746/13-ц - вже розглянута та вирішена позовна вимога (вирішено спір) щодо зобов`язання Дніпровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01 квітня 2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 (а.с. 120-121 т. 1).

Натомість Дніпропетровський окружний адміністративний суд у справі що розглядається (№200/20497/14-а) в рішення від 22.06.2021 року не дослідив зазначену обставину та, порушивши процесуальний закон, повторно зобов`язав Дніпровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01 квітня 2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 .

На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначена обставина дає підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального закону.

Так, в силу п. 4 ч.1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, суд першої інстанції не надав оцінку зазначеній нормі процесуального права та повторно в рішення від 22.06.2021 року у справі що розглядається (№200/20497/14-а) зобов`язав Дніпропетровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2010 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 .

Також Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради

- №223/53 від 18.06.2014 року і № 318/56 від 29.10.2014 року.

- №97/60 від 27.08.2010 року, №133/42 від 30.10.2013 року.

- №133/67 від 30.09.2015 року, №73/12 від 27.07.2016 року.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Щодо скасування судом першої інстанції рішення Дніпропетровської міської ради №223/53 від 18.06.2014 року і № 318/56 від 29.10.2014 року.

Питання надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі АДРЕСА_1 розглядалося Дніпровською міською радою 18.06.2014 року у зв`язку з чим прийнято рішення суду №223/53 про відмову ОСОБА_1 у наданні зазначеного дозволу оскільки не надано до клопотання документів та матеріалів із землеустрою, визначених ст. 123 ЗКУ та Порядку оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки у м. Дніпропетровську, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 25.12.2013 року №175/45 (а.с.37 т. 1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 25.12.2013 року №175/45 затверджено Порядок дій з оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки у м.Дніпропетровську (Порядок №175/45), а також загальні положення і механізм розгляду Дніпропетровською міською радою та її виконавчими органами, державними органами, які безпосередньо задіяні в процесах розгляду, погодження та затвердження документації із землеустрою, оформлення прав на землю, розгляді питань щодо надання у постійне користування, передачі в оренду та у власність земельних ділянок з земель комунальної власності, оформлення права користування землею та посвідчення права власності на землю на підставі прийнятих міською радою рішень.

Пункт 2.2.2 Порядку № 175/45 передбачає, що особа, зацікавлена в отриманні земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, звертається до Дніпропетровської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою через приймальню Дніпропетровської міської ради.

У клопотанні зазначається орієнтовна площа земельної ділянки та її цільове призначення.

До клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки додаються засвідчені у встановленому порядку копії:

- установчих документів юридичної особи, фізичної особи-підприємця, паспорта фізичної особи або паспортів фізичних осіб (у випадку, якщо об`єкт нерухомості належить кільком особам);

- витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

- довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій (форма, затверджена наказом Держкомстату України від 12.06.2007 №164);

- довідки про присвоєння податкового номера фізичної особи;

- правовстановлюючих документів, що свідчать про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (у разі наявності на ділянці об`єктів нерухомого майна);

- технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна (у разі наявності на ділянці об`єктів нерухомого майна);

- письмової згоди попереднього землекористувача, засвідченої нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки);

- довіреність, на підставі якої інтереси заявника представляє його уповноважена особа, або її копія, засвідчена у встановленому порядку (якщо клопотання подається представником).

Пакет документів і матеріалів, що є підставою для підготовки відповідного проекту рішення міської ради, повинен містити графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, виконані з урахуванням затвердженої містобудівної документації, містобудівний висновок Голови АПУ Дніпропетровської міської ради щодо можливості розміщення об`єкта та відповідності його генеральному плану міста та план земельної ділянки (картографічний документ), виконаний в масштабі, який забезпечує чітке відображення всіх елементів та написів. Зазначений план земельної ділянки є невід`ємним графічним додатком до рішення міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Надаючи оцінку зазначеному рішенню відповідача (№223/53) колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в силу ст. 123 ЗКУ у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що при поданні позову позивачка надала на підтвердження доданих до клопотання документів такі документи: графічний додаток до рішення (а.с. 3 т. 1).

При цьому, в клопотанні позивачки не зазначено розмір земельної ділянки (а.с. 4 т. 1).

Не зазначено розміру бажаної земельної ділянки і на графічному додатку (а.с. 3 т. 1).

Також не зазначено розмір земельної ділянки і в заяві ОСОБА_1 від 18.01.07, при цьому в цій заяві позивачка просила виділити земельну ділянку в районі АДРЕСА_2 (а.с. 6 т.1)

Отже при поданні клопотання від 01.04.2010 року ОСОБА_1 не зазначила розмір земельної ділянки, що дає підстави для висновку, що вказане клопотання подане з порушенням ст. 123 Земельного кодексу України.

Слід зазначити, що у відповіді відповідача від 12.08.2014 року №8/13-999 «Про оформлення документів на земельну ділянку», яку позивачка надала при зверненні з позовом, чітко вказано, що у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення (а.с.5 т. 1).

Водночас матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем процедури прийняття вказаного рішення (№223/53), тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про скасування рішення відповідача №223/53 від 18.06.2014 року.

Зокрема, рішення Дніпропетровської міської ради №223/53 від 18.06.2014 року прийнято сесією Дніпропетровської міської ради VІ скликання. Міська рада є колегіальним органом місцевого самоврядування. Приймаючи зазначене рішення міська рада діяла у відповідності до своїх повноважень. Оскільки судом не встановлено процедурних порушень при прийнятті зазначеного рішення, то відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Отже, слід відмовити у задоволенні позову щодо скасування Рішення Дніпропетровської міської ради №223/53 від 18.06.2014 року.

Щодо рішення Дніпропетровської міської ради № 318/56 від 29.10.2014 року (а.с. 22-23 т. відокремлені матеріали).

Рішенням Дніпропетровської міської ради №318/56 від 29.10.2014 також відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в районі АДРЕСА_1 , а саме не надано згоди землекористувача, засвідченої нотаріально.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в силу ст. 123 ЗКУ до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

На підтвердження вилучення земельної ділянки матеріали справи містять Рішення Дніпропетровської міської ради №133/42 від 30.10.2013 року, яким вилучено у ВАТ "Дніпропетровський машинобудівний завод" земельні ділянки у районі АДРЕСА_1 ; затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у районі АДРЕСА_1 та передано у власність 28 громадянам.

Отже за зазначених обставин позивачка у відповідності до ст. 123 ЗКУ зобов`язана була надати письмову згоду землекористувача, що засвідчена нотаріально.

Натомість такої згоди при поданні клопотання ОСОБА_1 не надала.

Отже відповідач, відмовляючи позивачці у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою не допустив порушення вимог ст. 123 Земельного кодексу України.

Як наслідок відсутні підстави для скасування рішення Дніпропетровської міської ради №318/56 від 29.10.2014.

Щодо скасування судом першої інстанції рішення Дніпропетровської міської ради №97/60 від 27.08.2010 року, №133/42 від 30.10.2013 року, №133/67 від 30.09.2015 року, №73/12 від 27.07.2016 року.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.08.2010 Дніпропетровська міська рада, розглянувши клопотання громадян, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельних ділянок, їх орієнтовану площу, для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), згоду ВАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод на вилучення частини земельної ділянки, посвідчену відповідно до вимог чинного законодавства, керуючись Земельним кодексом України (ст. 12,122), Законом України «Про місцеве самоврядування в України», прийняла рішення №97/60 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпропетровську» згідно з додатком у кількості 110 осіб.

30.10.2013 Дніпропетровська міська рада, розглянувши проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, враховуючи ст.123 Земельного кодексу України, лист ВАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод» від 23.02.2010 вх.№11/690, заяви громадян, рішення міської ради від 27.08.2010 № 97/60 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки громадянам у м. Дніпропетровську», висновки Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою в м. Дніпропетровську, керуючись Земельним кодексом України (ст. 12,122), Законом України «Про місцеве самоврядування в України», прийняла рішення №133/42 «Про передачу у власність земельних ділянок у районі АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд громадянам у м. Дніпропетровську (28 осіб).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів, що вказані рішення відповідача прийняті з порушення процедури прийняття.

При цьому, вказані рішення не порушують прав позивачки.

Отже відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання їх протиправними та скасування.

Також матеріалами справи підтверджується, що 30.09.2015 Дніпропетровська міська рада, розглянувши клопотання громадян, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), керуючись Земельним кодексом України (ст. ст. 12,122), Законом України « Про місцеве самоврядування з України», прийняла рішення №133/67 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпропетровську» (85 осіб).

27.07.2016 міська рада, розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, керуючись ст. 118 Земельного кодексу України, клопотання гр. ОСОБА_2 від 10.03.2016 вх.№ 36/1266, рішення міської ради №133/67 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпропетровську, розпорядження міського голови від 26.11.2015 №897-р «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська», керуючись Земельним кодексом України (ст. 12,122), Законом України «Про місцеве самоврядування в України», прийняла рішення №73/12 «Про передачу земельної ділянки у районі АДРЕСА_3 у власність гр. Коніну, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . для будівництва та обслуговування жилого будинку, эсподарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зазначені рішення стосуються не тільки передачі земельних ділянок громадянам (згідно з додатками) у районі АДРЕСА_1 , вони стосуються передачі земельних ділянок по всіх районах міста.

Враховуючи імперативність норми частини 6 статті 118 Земельний кодекс України, недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою (Постанова Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17.12.2018 року у справі №509/4156/15-а).

Досліджуючи зазначені рішення відповідача та обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції не знайшла підстав для визнання їх протиправними та скасування.

Вказані рішення відповідача прийняті у відповідності до вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в України» при цьому не порушують прав позивачки.

Отже відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування.

Суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, що призвело до помилкового висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Натомість, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції і вбачає підстави для відмови у задоволенні позову та скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачкою не доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

При цьому, відповідачем доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Вищезазначене є мотивом для прийняття судом апеляційної інстанції аргументів, викладених відповідачем в апеляційній скарзі.

Доводи позивачки спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 328, 329, 371 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року- скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання неправомірними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 13.04.2023 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 13.04.2023.

В повному обсязі постанова виготовлена 20.04.2023.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова