Справа № 645/1602/22
Суддя: Ульяніч І. В.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/1602/22
Провадження № 2-а/645/4/23
РІШЕННЯ
іменем України
26 квітня 2023 року м.Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Ульяніч І.В., при секретарі судових засідань Циганок В.М., за участю сторін позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського спеціальної роти патрульної поліції відділення поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції Котелевець Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.12.2022 р. поліцейським СР патрульної поліції Відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Котелевець О.В. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП України. У постанові відповідач стверджує, що позивачем порушено п. 2.6. ПДР. Позивач вважає, що постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав позивача, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Відповідач у оскаржуваній постанові вказує, що 20.12.2022 р. о 13 год. 20 хв. на автодорозі К-Х-Д-129 км водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керувати транспортними засобами строком на 1 рік (один рік) 03.08.2022 року Фрунзенський районний суд м. Харків. Порушив п.п. 2.6. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП. Однак, ніякого рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 03.08.2022 р. про позбавлення позивача права керування транспортними засобами строком на 1 рік не існує взагалі. Позивачу нічого не відомо про вказане рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова. Відповідачем на вимогу позивача не було надано копії або повних реквізитів вказаного рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова. Тобто позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена без достатніх правових підстав. Окрім того, позивач вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням прав позивача та правових гарантій. А саме, постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено. За таких умов позивач не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Той факт, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням прав особи, яка притягається до відповідальності, - прямо визнаний Конституційним Судом України. Крім того, зазначає, що до оскаржуваної постанови не долучено доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів, тощо. Вважає, що за таких умов постанову слід визнати такою, що її винесено без достатніх доказів.
За таких обставин вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення є незаконним та не обґрунтованим. Постанову відносно позивача винесено з грубими порушеннями ч.1 ст.276 КУпАП з урахуванням її тлумачення Конституційним Судом України.
Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Вподальшому 26.04.2023 від позивача надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без його участі не надав.
Згідно ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними матеріалами, та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно змісту оскаржуваної постанови, при розгляді вказаної справи інспектором встановлено, що 20.12.2022 р. о 13 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харків, по а/д К-Х-Д 129 км., будучі позбавленим права керування транспортним засобом строком на 1 рік на підставі постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03.08.2022 року, чим порушив п. 2.1а ПДР України, таким чином, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с.9).
Як вбачається з пояснень позивача, під час зупинки позивача 20.12.2022, останній зазначав, що йому невідомо про факт винесення постанови Фрунзенським районним судом м. Харкова та про позбавлення його права керування транспортними засобами.
Положеннями ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається д адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з положень ст. 251, 252, 279 КУпАП, орган (посадова особа), розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, в тому числі надає оцінку зібраним доказам.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, містить лише описання адміністративного правопорушення та не може бути належним доказом учинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а).

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу. Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення (постанова Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Позивача згідно Постанови притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 20.12.2022 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2022 року.

Склад вказаного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини, згідно якої особа повинна усвідомлювати, що будучи позбавленою права керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Таким чином, в даній справі суд у тому числі зобов`язаний перевірити факт обізнаності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про наявність постанови суду щодо позбавлення її права керування транспортними засобами.

За відсутності доказів обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами, суд позбавлений можливості поза розумним сумнівом встановити наявність у позивача умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а відтак встановити поза розумним сумнівом наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Обов`язок доведення умислу в діях позивача, тобто його обізнаності з фактом позбавлення права керування транспортними засобами під час виконання функцій водія за обставин, викладених в Постанові, покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

Зі змісту позовних вимог та пояснень позивача, вбачається, що позивач під час його зупинки 20.12.2022 заперечував його обізнаність з фактом винесення Фрунзенським районним судом м. Харкова 03.08.2022 постанови, згідно якої його позбавлено права керування транспортними засобами.

Таким чином, з пояснень позивача, які ним надавались співробітникам поліції 20.12.2022, а також у зв`язку з тим, що в період з 24.02.2022 р. по 23.11.2022 р. діяльність Фрунзенського районного суду м.Харкова була зупинена, вбачається, що позивач 20.12.2022 під час його зупинки працівниками поліції, не був обізнаний про наявність постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2022, згідно якої його могло бути позбавлено права керування транспортними засобами.

Всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували вказані вище докази та доводили поза розумним сумнівом, що позивач під час керування транспортним засобом 20.12.2022 був обізнаний про винесення Фрунзенським районним судом м. Харкова постанови від 03.08.2022 та, відповідно, був обізнаний про факт позбавлення його права керування транспортними засобами.

Таким чином, відповідачем під час розгляду даної справи не доведено поза розумним сумнівом наявність у позивача умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, з приводу якого винесено Постанову.

За відсутності доказів про позбавлення позивача права керування транспортними засобами та обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами, суд позбавлений можливості поза розумним сумнівом встановити наявність у нього умислу на

вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а відтак встановити поза розумним сумнівом наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Виниклі сумніви щодо наявності у позивача умислу на вчинення правопорушення суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на його користь та приходить до висновку щодо недоведеності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, з приводу якого винесено Постанову.

Крім того, суд враховує, що у період часу з 24.02.2022 р. по 23.11.2022 р. роботу Фрунзенського районного суду м.Харкова було зупинено та відповідно до розпорядження Верховного суду від 08.03.2022 р. за №2/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м.Харкова було змінено на Октябрьский районний суд м.Полтави, за таких обставин суд, позбавлений можливості вважати доведеним, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2022, оскільки на той час роботу Фрунзенський районний суд м.Харкова було зупинено.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем всупереч вимог ч.2ст.77, п.1ч.4 ст.162 КАС не доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача, тобто не доведено правомірність оскаржуваної Постанови.

У зв`язку з наведеним суд задовольняє позовні вимоги, пред`явлені до поліцейського спеціальної роти патрульної поліції відділення поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції Котелевець О.В., скасовує Постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 72-77, 241-246, 286, 293 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського спеціальної роти патрульної поліції відділення поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції Котелевець Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 155845 від 20.12.2022, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - І.В.Ульяніч