Справа № 126/371/23
Суддя: Хмель Р. В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/371/23

Провадження № 2-а/126/19/2023

"24" квітня 2023 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обгрунтування поданого позову зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01.02.2023, серія АД №234951, його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.. З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її такою, що винесена всупереч вимогам законодавства України, які регулюють відносини у сфері дорожнього руху, без всебічного та повно з`ясування всіх обставин справи, які потрібно ля об`єктивного розгляду справи.

Так, 01.02.2023, о 13:30 год, на стоянці біля лікарні, до позивача підійшов працівник поліції та попросив надати документи для перевірки, після чого повідомив позивача, що ним було порушено правила дорожнього руху, зокрема з відстані 20 м. не видно номерний знак автомобіля, після чого склав постанову про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, з якою останній ознайомився, засвідчивши власним підписом.

Разом з тим, як зазначає позивач у своєму позові при складанні вищевказаної постанови працівником поліції не роз`яснено його права та строк оскарження постанови.

Також зазначає, що працівниками поліції йому не надано було відеозапис з нагрудної камери та жодних замірів щодо фіксування адміністративного правопорушення не проводилися.

Крім того, в постанові про адміністративне правопорушення не вірно вказана адреса проживання позивача, оскільки поліцейським не вживалися заходи для її встановлення та не вірно зазначена адреса скоєння адміністративного правопорушення, оскільки викладені в постанові обставини мали місце на стоянці Бершадської ОЛІЛ, що розташована в.м.Бершадь, по вул. Будкевича, 2, тоді як в постанові вказано місце вчинення правопорушення вул. Черняховського.

Враховуючи викладені обставини, позивач просить визнати протиправною та скасувати складену відносно нього 01.02.2023 року постанову.

Даний позов надійшов до Бершадського районного суду Вінницької області 13.02.2023 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями був переданий на розгляд судді Хмель Р.В..

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 16.02.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 09.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

20.03.2023 на адресу суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в якому заступник начальника відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Бешлей І.В. просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що інспектор СРПП ВП №1 Гайсинського РУП ГУНПу Вінницькій області при винесені оскаржуваної постанови діяв у межах наданих йому повноважень і лише під час виконання службових обов`язків, його дії були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України та відповідно зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення. Крім того, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами, здійсненими під час зупинки транспортного засобу.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в судове засідання не 'явився.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , також в судове засідання не з`явися.

Суд розглядає справу без участі представника відповідача відповідно положень ст. 205 та ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви по суті спору, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72 - 79 КАС України, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матерів справи інспектор поліції інспектор СРПП ВП№1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Сауляк В. виніс постанову серії БАД № 234951, якою на позивача ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 -3 КУпАП було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень за порушення п.2.9 в Правил дорожнього руху, а саме за те, що він 01.02.2023 о 13:30 в м.Бершадь, Гайсинського району Вінницької області, по вул.Черняковського, водій ОСОБА_1 керував автомобілем mitsubishi lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , задній номерний знак якого прикрито стороннім предметом, а саме сіткою, що не дає змоги прочитати його з відстані 20 - ти метрів, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з прийнятою постановою про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

У відповідності до п.2.9 в Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до частини 1 статті 121-3 КУпАП у даному випадку встановленню підлягають наступні обставини:

- чи вчинені особою відповідні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності;

- чи не можливо чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, яким керував позивач.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення інспектор зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд звертає увагу, що про процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в якості доказу керування позивачем транспортним засобом з номерним знаком на якому була встановлена решітка, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, відповідачем надано до матеріалів справи відеозаписи.

З оглянутого відеозапису встановлено, що дійсно на останньому зафіксовано те, що на номерному знакові міститься сітка.

Проте, суд звертає увагу, що диспозиція статті за яку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності передбачає саме керування транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Тобто визначальним є саме факт перешкоджання чи ускладнення ідентифікації номерного знаку, а не сама наявність сітки на ньому.

Досліджуючи відеозапис наданий відповідачем до матеріалів справи судом встановлено, що наявність сітки на номерному знаку не заважає чіткому відображенню номерного знаку автомобіля.

Разом з тим, суд наголошує, що при дослідженні відеозапису судом не встановлено факт проведення вимірювання зазначеної відстані, хоча позивач наполягав на такому та заперечував факт вчинення правопорушення, а тому доводи відповідача про те, що номерний знак закріплений на транспортному засобі позивача не читався з відстані 20 метрів є безпідставними.

Жодних інших належних та достатніх доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова серії БАД № 234951 від 01.02.2023, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, відеоінформація, яка відображена на вказаному відеозапису жодним чином не доводить факту вчинення позивачем порушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП України.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, вказані норми, свідчать про те, що саме на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доказування в адміністративних справах.

В даному випадку відповідачем на підтвердження винесення спірної постанови, до суду не надано жодного належного доказу, що свідчить про не дотримання суб`єктом владних повноважень вищезазначених приписів КАС України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та враховуючи, що місцевий загальний суд як адміністративний має повноваження щодо закриття справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 поніс судові витрати у виді витрат зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 03.03.2023 року, які підлягають відшкодуванню у відповідності ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного Управління Національної поліції в Вінницькій області.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 241-246,255,286 КАС України, ст.7, 9, 121-3, 245, 280, 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову серії БАД №234951 від 01.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн. вісімдесят коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 24.04.2023

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 ж

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, , м.Вінниця, вул. Театральна, 10.

Суддя Р. В. Хмель