Справа № 540/674/22
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/674/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.01.2022 р. № 301722,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-1), Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач-2), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.01.2022 р. № 301722.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність застосування до нього адміністративно-господарського штрафу на підставі абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" згідно постанови від 18.01.2022 р. № 301722, оскільки в розумінні ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" позивач не є перевізником. Зазначає, що на належному йому на праві власності транспортному засобі DAF XF реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепі KRONE реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , водієм ОСОБА_3 здійснювалося перевезення пшениці на підставі товарно-транспортної накладної від 16.12.2021 р. № 314337. За змістом даної товарно-транспортної накладної перевізником є не ОСОБА_1 , а ТОВ "МЕРЕДІТ ГРУП", у зв`язку з чим позивач не є суб`єктом правопорушення і не може нести відповідальність за ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Ухвалою судді Херсонського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 р. № 11/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської області), змінено підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 р., справа № 540/674/22 розподілена судді Бездрабку О.І.

Ухвалою від 17.02.2023 р. адміністративну справу № 540/674/22 прийнято до провадження Одеського окружного адміністративного суду, надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

01.03.2023 р. від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що за результатами рейдової перевірки встановлено відсутність необхідних документів (в даному випадку - товарно-транспортної накладної, щоденного реєстраційного документу режиму праці та відпочинку водія за 17.12.2021 р. та попередні 28 діб), визначених положеннями Закону № 2344-ІІІ, наказу МТУ № 363, наказів МТЗУ № 340 та № 385 на момент проведення перевірки, що відображено у акті від 17.12.2021 р. № 325198. Вказаний акт містить запис про ознайомлення з ним водія, який від пояснень та підпису акту перевірки відмовився. Відтак, на час перевірки виявлено порушення вимог ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому до позивача правомірно застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. згідно постанови від 18.01.2022 р. № 301722.

Відповідач-1 у встановлений суддею строк відзив на позовну заяву не надав.

Частиною 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.12.2021 р. об 06:30 год. в смт.Білозерка Херсонської області, посадовою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом автомобіля марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , за результатами якої складено акт № 325198.

Під час перевірки встановлено порушення вимог ст.34 Закону України "Про автомобільний транспорт", п.11.1 наказу МТУ № 363, п.6.1 наказу МТЗУ № 340, п.3.3 наказу МТЗУ № 385 - під час надання послуг з перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленою ТТН на вантаж, щоденним реєстраційним листом режиму праці та відпочинку водія за 17.12.2021 р. та попередні 28 днів, чим порушено вимоги ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

06.01.2022 р. за вих. № 181/820.3/24-22 позивачу Відділом державного нагляду (контролю) за безпекою на транспорті у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі направлено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого запропоновано прибути 18.01.2022 р. з 10:00 год. до 12:00 год. та з 13:00 год. до 16:00 год.

14.01.2022 р. позивачем до Відділу державного нагляду (контролю) за безпекою на транспорті у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі надано пояснення, в яких вказував на те, що він не є перевізником вантажу, оскільки відповідно до товарно-транспортної накладної від 16.12.2021 р. № 314337 перевезення вантажу здійснювало ТОВ "МЕРЕДІТ ГРУП", а тому з інкримінованим правопорушенням не згоден.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. начальника Відділу прийнято постанову від 18.01.2022 р. № 301722 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача-2, позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05.04.2001 р. № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-III в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Приписами ч.1 ст.2 Закону № 2344-III передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ч.7 ст.6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Згідно ч.ч.14, 17 ст.6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт (пп.2, 19, 54 п.5 Положення № 103).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.8 Положення № 103).

За приписами ст.34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Згідно вимог ст.18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Пунктами 6.1 - 6.4 розділу VI Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 р. № 340 (далі - Положення № 340), визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Відповідно до п.1.1 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерство транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385 (далі - Інструкція № 385) визначено, що контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; перевізники - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до п.3.1 Інструкції № 385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Згідно п.3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.5 Інструкції № 385 встановлено, що перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Відповідно до п.3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III передбачена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи слідує, що під час здійснення посадовими особами Укртрансбезпеки 17.12.2021 р. перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, встановлено порушення автомобільним перевізником вимог ст.34 Закону України "Про автомобільний транспорт", п.11. наказу МТУ № 363, п.6.1 наказу МТЗУ № 340, п.3.3 наказу МТЗУ № 385, а саме: відсутні товарно-транспортна накладна, щоденний реєстраційний документ режиму праці та відпочинку водія за 17.12.2021 р. та попередні 28 діб, що стало підставою для винесення в подальшому постанови від 18.01.2022 р. № 301722 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Таким чином, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи є ОСОБА_1 перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст.33 Закону № 2344-III).

Системний аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не інші особи (власники транспортних засобів, тощо).

Відповідно до ст.ст.908, 909 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, ст.50 Закону № 2344-III передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

З матеріалів справи слідує, що 17.12.2021 р. водієм ОСОБА_3 на транспортному засобі DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювалось транспортування вантажу пшениці врожаю 2021 року згідно товарно-транспортної накладної від 16.12.2021 р. № 314337.

Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні ст.ст.908, 909 ЦК України, ст.50 Закону України "Про автомобільний транспорт" підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (замовником, вантажовідправником).

Згідно з товарно-транспортною накладною від 16.12.2021 р. № 314337, реквізити якої зазначені в матеріалах справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, автомобільним перевізником зазначено ТОВ "МЕРЕДІТ ГРУП", який перевозив вантаж для ПрАТ "Херсонський КХП", та був також вантажовідправником.

Тобто, зі змісту товарно-транспортної накладної від 16.12.2021 р. № 314337 слідує, що автомобільним перевізником у господарській операції по вказаній товарно-транспортній накладній виступало ТОВ "МЕРЕДІТ ГРУП", що відображено в матеріалах справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "МЕРЕДІТ ГРУП" зареєстроване за адресою: 61145, м.Харків, вул.Клочківська, 111а, одним із видів господарської діяльності якого є КВЕД 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Вищезазначені докази здійснення господарської операції з перевезення вантажу пшениці врожаю 2021 року згідно товарно-транспортної накладної від 16.12.2021 р. № 314337, відповідно до яких автомобільним перевізником виступає не ОСОБА_1 , а ТОВ "МЕРЕДІТ ГРУП" в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України є належним та допустимим.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому за встановлених обставин притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог цього закону є протиправним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Оскільки відповідачами не надано належних та допустимих доказів правомірності постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.01.2022 р. № 301722, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, просп.Перемоги, 14, ), Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73008, м.Херсон, Бериславське шосе, буд.46, код ЄДРПОУ відсутній) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.01.2022 р. № 301722 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 18.01.2022 р. № 301722 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, просп.Перемоги, 14, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко