Справа № 580/171/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року справа № 580/171/23
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Гришанова А.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Макеєва В.Ф.,

представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ВЛК, відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірною бездіяльність військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.10.2022 року за № 153/3, щодо не врахування висновку Консультативного висновку спеціаліста-лікаря-гастроентеролога КНП Черкаська обласна лікарня щодо включення хвороби ОСОБА_1 К 26.7 Виразка дванадцятипалої кишки без кровотечі і прориву в стадії ремісії при складанні переліку діагнозів хвороб у карті обстеження та медичного огляду (планового медичного огляду) військово-лікарської комісії від 04.10.2022 року за № 153/3, ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинити дії, а саме: доповнити висновок ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.10.2022 року за № 153/3 у частині результатів медичного обстеження спеціалістами діагнозом Виразка дванадцятипалої кишки хронічна без кровотечі і прориву в стадії ремісії (К26.7) ст. 53 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, Додаток № 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року за № 402, про що видати відповідну постанову, яку оформити належним чином.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновок ВЛК, згідно з яким позивач придатний до військової служби є необґрунтованим, оскільки позивач має діагноз Виразка дванадцятипалої кишки хронічна без кровотечі і прориву в стадії ремісії (К26.7), який однак не зазначений у висновку комісії, у зв`язку із чим позивач вказує на неповноту та необґрунтованість висновку.

Ухвалою від 16.01.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 13.02.2023.

07.02.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 належить до позаштатних, не входить до складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та не є юридичною особою. Вказано, що відповідно до Положення № 402, рішення ВЛК територіального центру комплектування може бути оскаржене до ВЛК регіонів, або до Центральної військово-лікарської комісії, які є штатними ВЛК та військово-медичними установами. Звернуто увагу, що нормами Положення № 402 передбачено можливість оскарження до суду лише постанов ВЛК регіонів чи Центральної ВЛК, у зв`язку із чим зазначено, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Крім того, зазначено, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

13.02.2023 до суду надійшло заперечення на відзив, в якому позивач зазначив про необґрунтованість доводів відзиву оскільки позов не містить вимог про встановлення судом діагнозу, позовні вимоги є принципово іншими та належними для розгляду судом. Також вказано, що відзив не містить будь-яких доводів щодо обов`язку відображення відповідачем у висновку здійснених позивачем медичних обстежень. Зазначено також про необґрунтованість доводів відповідача про помилковий спосіб захисту обраний позивачем, оскільки кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень та дій посадових чи службових осіб.

У судовому засіданні 13.02.2023 суд відклав розгляд справи до 23.02.2023. 23.02.2023 суд відклав розгляд справи до 02.03.2023.

01.03.2023 відповідач подав заперечення, в якому зазначив, що позивач скористався правом оскарження рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 до Центральної ВЛК та отримав обґрунтовану відповідь, що згідно з наданими медичними документами, захворювань, які відповідно до вимог Положення зумовлюють непридатність до військової служби, їх у висновках лікарів не вбачається, тому підстав для проходження повторного огляду ВЛК з метою визначення придатності до військової служби немає. Представник відповідача зазначив, що захворювання - виразка дванадцятипалої кишки без кровотечі у стадії ремісії не змінює рішення ВЛК при Черкаському ОМТЦК, оскільки матиме висновок про придатність до військової служби, так як виразка в стадії ремісії. Також зазначено, що остаточне рішення про придатність чи непридатність військовослужбовця до військової служби може бути прийнято ЦВЛК.

Протокольною ухвалою від 02.03.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив судовий розгляд справи по суті на 09.03.2023. 09.03.2023 суд оголосив перерву у розгляді справи по суті до 20.03.2023. 20.03.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги. 30.03.2023 суд оголосив перерву у розгляді справи по суті до 13.04.2023

У судовому засіданні 13.04.2023 позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що за наслідками обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 складено картку обстеження та медичного огляду № 153/3 від 04.10.2022 року, за висновками якої: згідно статті 64 в, 23в, 52 в графи ІІ Розгляду хвороб до наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 придатний до військової служби.

У зв`язку із незгодою із незгодою з постановою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач звернувся із заявою до Центральної ВЛК, яка за наслідками розгляду заяви позивача, листом від 14.12.2022 № 598/5441 повідомила позивача, що за встановленими позивачу діагнозами постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно довідки ВЛК від 04.10.2022 № 153/3 прийнято вірно. Згідно вимог Положення № 402, у воєнний час медичний огляд ВЛК військовослужбовців обов`язково проводиться у разі діагностування у них захворювань (наслідків травм, поранень), які зумовлюють непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Згідно наданих позивачем медичних документів, захворювань, які відповідно до вимог Положення зумовлюють непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається, у зв`язку із чим зазначено про відсутність підстав для проведення позивачу, на теперішній час, повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування у картці обстеження та медичного огляду від 04.10.2022 року № 153/3 хвороби позивача К 26.7 Виразка дванадцятипалої кишки без кровотечі і прориву в стадії ремісії, позивач звернувся до суду.

Під час вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232), Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543) та Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі Положення 402).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 3 статтею 1 даного Закону № 2232 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно абз. 4 ст. 1 Закону № 3543 мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи прихованою.

Відповідно до абз. 3 ч.5 ст. 22 Закону № 3543 особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Визначення придатності за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям врегульовано Положенням № 402.

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби.

Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно з пунктом 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.4, 2.3.5 розділу І Положення № 402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

ЦВЛК має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Згідно п.п. 2.4.2, 2.4.5, 2.4.10 розділу І Положення № 402 штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.

ВЛК регіону має право, зокрема: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Відповідно до п. 2.6.1, 2.6.4 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК).

Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.

Аналіз вказаних приписів Положення № 402 вказує на існування чіткої ієрархічної структури закладів, що здійснюють військово-лікарську експертизу, де Центральна ВЛК та ВЛК регіонів є штатними ВЛК та військово-медичними установами. При цьому, Положення № 402 встановлює чіткий алгоритм оскарження висновків позаштатних ВЛК (зокрема ВЛК ТЦК), відповідно до якого, постанови позаштатних ВЛК можуть переглядати як ВЛК регіонів так і Центральна ВЛК. В свою чергу, в судовому порядку можуть бути оскаржені лише постанови ВЛК регіонів та Центральної ВЛК.

Суд у ході розгляду справи встановив, що позивач, вважаючи неповним перелік діагнозів хвороб у карті обстеження та медичного огляду ВЛК ТЦК від 04.10.2022 № 153/3, звернувся до Центральної ВЛК із заявою про її перегляд, за наслідками розгляду якої Центральна ВЛК дійшла висновків про обґрунтованість висновків ВЛК ТЦК.

Таким чином, позивач використав позасудовий порядок оскарження постанови позаштатної ВЛК до штатної ВЛК, як передбачено приписами Положення № 402.

Разом з тим, позивач у поданому позові оскаржує бездіяльність не Центральної ВЛК, а позаштатної ВЛК ТЦК, що не відповідає порядку оскарження встановленого Положенням № 402, яким передбачено, що у судовому порядку оскаржуються постанови ВЛК регіонів та Центральної ВЛК.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права до встановленого Положенням № 402 порядку оскарження, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 24.04.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК