Справа № 360/2067/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року справа №360/2067/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року (повне судове рішення складено 07 лютого 2023 року) у справі № 360/2067/22 (суддя в І інстанції Качанок О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області), третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі ГУ ПФУ в Луганській області), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 01.11.2022 № 92 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області призначити позивачу пенсію за віком у відповідності до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) з моменту первинного звернення за пенсією, тобто з 25.10.2022, з виплатою заборгованості, яка утворилася за цей період, зарахувавши при цьому до загального страхового стажу наступні періоди: 01.09.1983 - 25.07.1984 - період навчання в Лисичанському професійно-технічному училищі № 94, 10.10.1984 - 10.12.1986 - період роботи на Лисичанському заводі ГТВ імені 50 річчя СРСР, 02.06.1987 - 31.12.1998 та 01.11.1999 - 30.11.1999 - період роботи на шахті «Тошківська» Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.10.2022 позивач звернулася до пенсійного органу через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії з усіма необхідними документами, так як набула право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Заява була розглянута відповідачем ГУ ПФУ в Черкаській області, яке своїм рішенням від 01.11.2022 № 92 відмовило у призначенні пенсії в зв`язку з недосягненням віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

При розгляді документів відповідач врахував до загального страхового стажу 12 років 00 місяць 06 днів. Відповідач не врахував до загального страхового стажу періоди роботи, записи про які містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки титульну сторінку засвідчено печаткою, відтиск якої не прочитується.

Страховий стаж враховано виключно за даним Реєстру застрахованих осіб та на підставі свідоцтва про народження дитини.

Зокрема, записами трудової книжки підтверджується період: 01.09.1983 25.07.1984 навчання в Лисичанському професійно-технічному училищі № 94; 10.10.1984 10.12.1986 лаборант на Лисичанському заводі ГТВ імені 50 річчя СРСР; 02.06.1987 10.07.2000 робота на шахті «Тошківська» Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля».

Вказані періоди не враховані до страхового стажу з зазначених вище причин, при цьому частина з вказаного стажу (01.01.1999 - 31.10.1999, 01.12.1999 - 10.07.2000) врахована на підставі даних Реєстру застрахованих осіб. Тобто, до загального страхового стажу не враховано наступні періоди: 01.09.1983 - 25.07.1984, 10.10.1984 - 10.12.1986, 02.06.1987 - 31.12.1998, 01.11.1999 - 30.11.1999.

Позивач вважала рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року позовні вимоги задоволенні частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області про відмову в призначенні пенсії від 01.11.2022 № 92.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.10.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.10.1984 по 05.06.1985 у Лисичанському заводі гумово-технічних виробів імені 50 річчя СРСР, з 06.06.1988 по 30.11.1999 на шахті «Тошківська» виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» та період навчання з 01.09.1983 по 25.07.1984 у Лисичанському професійно-технічному училищі № 94.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено, що судом першої інстанції було залишено поза увагою, що на час виникнення спірних правовідносин і до цього часу наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ та Законом № 1058-ІV в тому числі в частині віку набуття права на пенсію за віком жінок. Перший із цих законів визначає такий вік у 55 років, тоді як другий - у 60 років. Прямої норми, що скасовує вимоги статті 12 Закону № 1788-XII жодна норма Закону № 1058-IV не містила і не містить.

Судом першої інстанції не було взято до уваги, що у розрізі цього у жінок, які досягли 55 років та набули стажу понад 20 років виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. А сама зміна умов призначення пенсій іншим законом призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду в частині відмови у задоволення позовних вимог та прохання залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Сам відповідач рішення місцевого суду не оскаржував.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , картки платника податків, довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.03.2022 № 1248-.

25.10.2022 ОСОБА_1 звернулась через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою, про призначення пенсії за віком.

При цьому, позивачем було подано дві заяви про призначення пенсії - одну заяву, встановленого законодавством зразка, іншу в довільній формі, в якій просила призначити пенсію відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності було направлено на розгляд до ГУ ПФУ в Черкаській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 01.11.2022 № 92 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та пенсійного віку виходу на пенсію. У рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано: періоди роботи, які занесені до трудової книжки НОМЕР_1 від 10.11.1984, оскільки на титульній сторінці слабкий відтиск печатки, періоди навчання з 1983 по 1984 потребують уточнення.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 02.12.2022 № 4305-4634/Г-02/8-1200/22 додатково повідомлено, що за наданою заявою від 25.10.2022, яку розглянуто за принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 01.11.2022 № 92 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за нормами статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з недосягненням встановленого законодавством пенсійного віку - 60 років. Страховий стаж обчислено згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та свідоцтва про народження дитини, який складає 12 років 06 днів. Для обчислення пенсії не враховано трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки титульну сторінку засвідчено печаткою, відтиск якої не прочитується.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій відмовлено у задоволенні позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як було зазначено вище, апелянт не погодився з оскарженим рішенням, вважаючи, що призначення їй пенсії за віком саме з 55 річного віку є легітимними і вони дійсно порушені відповідачем, що відмовив в оскарженому рішенні їй в призначенні пенсії з посиланням на вимоги ст. 26 Закону № 1058-IV, які є більш несприятливими для прав позивача, порівняно з чинною нормою статті 12 Закону № 1788-XII.

Щодо права позивача на призначення пенсії за віком відповідно до статті 12 Закону № 1788-XII.

З системного аналізу наведених вище правових норм судом зроблено висновок про те, що з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Умовами призначення пенсії за віком у відповідності до норм Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), є наявність декількох складових, а саме: досягнення пенсійного віку для жінок - 60 років та наявність страхового стажу на момент досягнення пенсійного віку (з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років).

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач звернулась до пенсійного органу 25.10.2022, коли їй виповнилось повних 57 років, тобто у відповідності до положень статті 26 Закону № 1058-IV, вона не досягла пенсійного віку (60 років), що надає право на призначення пенсії за віком за нормами вказаного Закону.

Стосовно твердження позивача про те, що пенсія за віком повинна бути призначена їй у відповідності до норми статті 12 Закону № 1788-XІI, слід зазначити, що Закон № 1788-XII на теперішній час може бути застосовано лише в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005 в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017, а також в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки позивач звернулась за призначенням пенсії за віком на загальних умовах, тому діючі норми Закону № 1788-ХІІ на позивача не поширюються, як наслідок, права на призначення пенсії за віком станом на теперішній час позивач не має.

Колегія суддів не приймає посилання позивача на рішення Великої Палати Верховного Cуду в межах зразкової справи № 360/3611/20, оскільки це рішення стосується права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону № 1788-XII, тоді як позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Отже, висновки Великої Палати Верховного Cуду в справі № 360/3611/20 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апелянта про відсутність у суду першої інстанції компетенції на вирішення питань відповідності/невідповідності одного закону над іншим, про застосування такого закону при розгляді та вирішенні певної та конкретної адміністративної справи є безпідставними, оскільки при вирішенні справ суд зобов`язаний визначити, яким законом регулюються спірні правовідносини.

При цьому слід зазначити, що саме законодавцем у пункті 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV унормовано застосування законів України та інших нормативно-правових актів тільки в частині, що не суперечить Закону № 1058-IV.

Позиція позивача стосовно порушення її прав Законом № 1058-IV є безпідставною, адже стаття 26 Закону № 1058-IV, якою збільшено пенсійний вік, є чинною, конституційною не визнавалася, тому має застосовуватися у питанні визначення права на пенсію за віком.

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року в справі № 360/2067/22 залишити без змін.

Повне судове рішення 25 квітня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук