Справа № 636/2449/20
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків

25 квітня 2023 р. № 636/2449/20
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (вул. Пушкінська, буд. 61, м. Харків, 61024, ), військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області із позовом, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного суду, просив суд:

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 в особі її житлової комісії погодити зняття статусу "службову приміщення" з квартири АДРЕСА_2 , а командира військової частини НОМЕР_2 зобов`язати затвердити вказане рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , для забезпечення постійним житлом підполковника ОСОБА_1 та членів його сім`ї;

- зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.07.2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 в особі її житлової комісії погодити зняття статусу "службове житло" з квартири АДРЕСА_2 , а командира військової частини НОМЕР_2 - затвердити вказане рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 для забезпечення постійним житлом підполковника ОСОБА_1 та членів його родини.

Зобов`язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення квартири АДРЕСА_2 з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15.11.2022 року по справі №636/2449/20, апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова - задоволено частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 липня 2021 року - скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії - закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії - віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 року по справі №636/2449/20, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії передано Харківському окружному адміністративному суду для розгляду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №636/2449/20 розподілено судді Полях Н.А.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова зазначив, що відповідно до абз.2 п. 10 розділу 7 Інструкції виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Отже, тільки після того, коли КЕВ м. Харків отримає затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою, тільки тоді КЕВ готує список та направляє справу до Комісії контролю Міністерства оборони України. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що згідно витягу з послужного списку підполковника ОСОБА_1 про проходження дійсної військової служби у Збройних Силах України, останній проходить військову службу в Збройних Силах України з 25.07.1997 по теперішній час.

Із 24.09.2004 позивач перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі за №174 та у першочерговій черзі з 28.08.2017 за №194.

Позивач зареєстрований в квартирі разом із дружиною та сином.

В зазначену квартиру вселився на підставі службового ордера №015291 від 06.08.2009, який видано виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби.

ОСОБА_1 звертався до КЕВ м. Харкова з проханням надати йому житло для постійного проживання, однак з відповіді №2345 від 29.05.2020 КЕВ м. Харкова вбачається, що згідно окремого доручення заступника Міністра оборони України від 12.12.2019 №19360/з із метою створення службового житлового фонду у гарнізонах ЗСУ, в зв`язку з реформуванням шляхів забезпечення військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку, житлом в межах чинного законодавства, надано відповідне розпорядження стосовно не подавання командирами військових частин, керівниками установ та організацій ЗСУ до квартирно-експлуатаційних відділів пропозицій щодо виключення житла із числа службового до окремого розпорядження.

Не погоджуючись із такими діями суб`єкта владних повноважень, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Суд зазначає, що згідно ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" (далі - Закон), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно ст. 2 цього Закону, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністірв України. Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Отже, зазначеним Законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, в межах норм, і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 1 п. 3 "Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями" затвердженим постановою КМУ від 03.08.2006 №1081 (далі-Порядок), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та члени їх сімей надається житло для постійного проживання.

Згідно ч. 3 п. 3 Порядку, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Отже, в 2006 році, військовим житловим законодавством вперше запроваджено для військовослужбовців і звільнених з військової служби осіб, які потребують поліпшення житлових умов (не мають іншого житла), житлову пільгу у вигляді набуття ними права на виключення їхнього житла з числа службового за заслуги перед державою (вислуга не менше 20 календарних років та звільнення за встановленою законом підставою).

Відповідно ч. 2 п. 11 Порядку, виключення житлових приміщень з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Згідно п. 10 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України №380 від 31.07.2018 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1020/32472 (далі - Інструкція), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку з скороченням штатів, інваліди першої чи другої групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими жилими приміщеннями, незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на квартирному обліку.

Відповідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (державних органів).

Тобто, за умови набуття позивачем права на житлову пільгу (виключення його квартири з числа службових), відповідній військовій установі кореспондується обов`язок вчинити дії для реалізації набутого права.

Суд зазначає, що правомірні очікування, позивача на отримання постійного житла шляхом його виключення з числа службового як під час проходження військової служби так і після звільнення не були враховані відповідачем при прийнятті спірного рішення.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 р. у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання "активу" також може захищатись статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).

Вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі "Ганс-Адам II проти Німеччини").

"Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватись на законодавчому положенні або юридичному акті, такому, як судовий вердикт (рішення у справі "Конецький проти Словаччини").

Легітимні сподівання позивача на отримання постійного житла шляхом його виключення з числа службового під час проходження військової служби чітко визначені вказаними нормативно-правовими актами України на час його перебування на квартирному обліку, тобто, є конкретними. Таким чином на них поширюється режим "існуючого майна".

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності.

Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (вул. Пушкінська, буд. 61, м. Харків, 61024, ), військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків в реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу - виключення з числа службових квартирно - експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 в особі її житлової комісії погодити зняття статусу "службову приміщення" з квартири АДРЕСА_2 , а командира військової частини НОМЕР_2 зобов`язати затвердити вказане рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , для забезпечення постійним житлом підполковника ОСОБА_1 та членів його сім`ї.

Зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова квартири АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 квітня 2023 року.

Суддя Н.А. Полях