Справа № 640/8331/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8331/22 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддіЧерпіцької Л.Т.,
суддівПилипенко О.Є.,
Собківа Я.М.,
за участі секретаря: Висоцького А.М.,

представника позивача: Демченка Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "12" грудня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.05.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП №69051986;

- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.05.2022 ВП №69051986 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.05.2022 ВП №69051986 про визначення розміру мінімальних витрат.

Позов обґрунтовано тим що, заява стягувача про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованою, тому відповідач, приймаючи оскаржувані постанови, порушив вимоги пункту 2 частини 4 статті 4, статті 12, частини 5 статті 37, статті 39, абзацу 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від "12" грудня 2022 р. в задоволенні позову відмовив.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.05.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП №69051986 критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що у свою чергу зумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо інших оскаржуваних постанов державного виконавця, то суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною, то постанови, що мають похідний характер є законними та обґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправильно зазначив, що виконавчий документ - постанова Державної служби експортного контролю (далі - ДСЕК) від 02.04.2021 №42/21 у зв`язку з її судовим оскарженням вступив в законну силу 15.02.2022, замість 02.04.2021.

Також скаржник вказує про безпідставні висновки суду про те, що строк на пред`явлення виконавчого документа - постанови ДСЕК від 02.04.2021 №42/21 до виконання слід обчислювати з наступного дня набрання чинності рішенням суду апеляційної інстанції, тобто з 16.02.2022.

Крім того, скаржник не погоджується з висновком суду про відсутність обставини пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа - постанови ДСЕК від 02.04.2021 №42/21 до виконання, адже заява ДСЕК від 16.05.2022 № 1736/34-22 не містить обґрунтування дотримання ДСЕК строку для пред`явлення до виконання постанови ДСЕК від 02.04.2021 №42/21 щодо Державної компанії "Укрспецекспорт", встановленого ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

На думку скаржника, необґрунтованими є висновки суду про відсутність повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» та, що в цьому випадку мало місце первинне пред`явлення виконавчого документа до виконання - постанови ДСЕК від 02.04.2021 № 42/21 після набрання законної сили в процесі судового оскарження, оскільки за обставинами справи виконавчий документ стягувачем був поданий повторно.

З-поміж вказаного, скаржник зазначає, що неправильні висновки суду першої інстанції, про те, що положення статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку із статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» вказують на наявність прогалини щодо правового регулювання в даній частині та що позивач помилково послався на положення ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження № 65766007 з виконання постанови ДСЕК від 02.04.2021 № 42/21, яке відкрите відповідачем 10.06.2021 та закінчено 03.08.2021, могло бути відновлено відповідачем виключно на підставі та в порядку, що встановлені в ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», а не шляхом прийняття оскаржуваної постанови про відкриття нового виконавчого провадження на підставі повторно поданої заяви ДСЕК (стягувача).

Скаржник зазначає, що особа з найменуванням Державна служба експертного контролю України не є і не може бути стороною стягувачем у виконавчому провадженні №69051986 з виконання постанови Державної служби експортного контролю України (ДСЕК) від 02.04.2021 № 42/21 про стягнення з позивача штрафу в сумі 5 333 195,33 грн.

Наприкінці, скаржник зазначив, що відзив на адміністративний позов, поданий відповідачем у цій справі, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 162 КАС України, адже до відзиву на позов відповідачем не додано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною службою експортного контролю України винесено постанову №42/21 про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експертного контролю від 02.04.2021, якою постановлено накласти на позивача штраф у розмірі 100% вартості товарів, які були об`єктом відповідної міжнародної передачі, що становить 5333195,33 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2021 у справі №640/10772/21 позов Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» до Державної служби експортного контролю України про визнання протиправною та скасування Постанови від 02.04.2021 року №42/21 - задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби експортного контролю України від 02.04.2021 року № 42/21 про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - Державну компанію з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 15.02.2022 у справі №640/10772/21 апеляційну скаргу Державної служби експертного контролю України задоволено повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2021 року скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» до Державної служби експертного контролю України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2022 у справі №640/10772/21 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022.

Зупинено дію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №640/10772/21 до закінчення касаційного провадження.

18.05.2022 Державною службою експортного контролю України подано до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву (вх. №15537 від 18.05.2022) про відкриття виконавчого провадження (вих. №1736/34-22 від 16.05.2022) з примусового виконання постанови №42/21 про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 02.04.2021.

Державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевичем О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69051986 від 19.05.2022 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1).

У цей же день державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевичем О.В. прийнято постанову про стягнення з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» виконавчого збору від 19.05.2022 ВП №69051986 (далі - спірне та/або оскаржуване рішення №2).

Також державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевичем О.В. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №69051986 від 19.05.2022 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №3).

Не погоджуючись із вказаними постановами, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII).

За правилами частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 4 статті 4 Закону № 1404-VIII регламентовано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

У той же час положеннями частин 1, 2 статті 12 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII).

Отже, виконавчий документ пред`явлений до виконання має відповідати вимогам, які встановлені статтею Закону № 1404-VIII та бути пред`явлений органів, які здійснюють примусове виконання рішень у строки встановлені частиною 1 статті 12 Закону № 1404-VIII.

Водночас, пропущення строків пред`явлення до виконання виконавчого документа, встановлено частиною 1 статті 12 Закону № 1404-VIII є підставою для повернення виконавчого документа без виконання.

Доводи скаржника зводяться до того, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд першої інстанції достовірно встановив, що постанова Державної служби експортного контролю України (далі - стягувач) №42/21 про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експертного контролю від 02.04.2021, якою постановлено накласти на позивача штраф у розмірі 100% вартості товарів, які були об`єктом відповідної міжнародної передачі, що становить 5333195,33 грн. (далі - виконавчий документ) була пред`явлена стягувачем первинно у 2021 році - постанова державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №65766007 від 10.06.2021 про відкриття виконавчого провадження.

У подальшому, у зв`язку із надходженням до відповідача рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2021 у справі №640/10772/21 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №65766007 від 03.08.2021 закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови №42/21 від 02.04.2021 на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII, згідно з якою виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частин 2, 3 статті 39 Закону № 1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно із частиною 1 статті 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За обставинами цієї справи, постанова державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №65766007 від 03.08.2021 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови №42/21 від 02.04.2021 прийнята внаслідок скасування в судовому порядку постанови №42/21 від 02.04.2021 (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2021 у справі №640/10772/21).

У той же час, повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови №42/21 від 02.04.2021) здійснено стягувачем внаслідок прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 15.02.2022 у справі №640/10772/21, якою скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2021 та ухвалено відмовити в задоволенні адміністративного позову Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» про визнання протиправною та скасування постанови №42/21.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова №42/21 від 02.04.2021, у зв`язку із її судовим оскарженням, вступила в законну силу 15.02.2022, тому строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання слід обчислювати із наступного дня набрання чинності рішенням суду, тобто з 16.02.2022.

18.05.2022 Державною службою експортного контролю України подано до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву (вх. №15537 від 18.05.2022) про відкриття виконавчого провадження (вих. №1736/34-22 від 16.05.2022) з примусового виконання постанови №42/21 про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 02.04.2021.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обставини пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому доводи скаржника про пропущення стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не знайшли свого підтвердження.

Посилання позивача на те, що виконавче провадження № 65766007 з виконання постанови ДСЕК від 02.04.2021 № 42/21, яке відкрите відповідачем 10.06.2021 та закінчено 03.08.2021, могло бути відновлено відповідачем виключно на підставі та в порядку, що встановлені в ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», а не шляхом прийняття оскаржуваної постанови про відкриття нового виконавчого провадження на підставі повторно поданої заяви ДСЕК (стягувача), колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Згідно з положеннями частини 1 статті 41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

На думку колегії суддів, в цьому випадку відсутні обставини відновлення виконавчого провадження внаслідок скасування постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №65766007 від 03.08.2021, позаяк у спірних правовідносинах має місце фактично первинне пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови №42/21 від 02.04.2021), після набрання законної сили в процесі судового оскарження.

Безпідставними також є доводи скаржника про те, що заява стягувача не містить належних обґрунтувань щодо повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки у цьому випадку не було повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання в розумінні Закону № 1404-VIII, з тих підстав, що відповідний виконавчий документ був предметом судового оскарження в адміністративній справі №640/10772/21.

Що стосується доводів скаржника про те, особа з найменуванням Державна служба експертного контролю України не є і не може бути стороною стягувачем у виконавчому провадженні №69051986 з виконання постанови Державної служби експортного контролю України (ДСЕК) від 02.04.2021 № 42/21 про стягнення з позивача штрафу в сумі 5 333 195,33 грн, то колегія суддів зазначає таке.

На переконання скаржника, виконавче провадження відкрито державним виконавцем, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду 15.02.2022 у справі №640/10772/21, яка ухвалена щодо учасника Державної служби експертного контролю України, яка не була та не є стороною в адміністративній справі №640/10772/21.

Матеріали справи свідчать, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 15.02.2022 у справі №640/10772/21 апеляційну скаргу Державної служби експертного контролю України задоволено повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2021 року скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» до Державної служби експертного контролю України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

Дійсно, у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду 15.02.2022 у справі №640/10772/21 в абзаці 3 резолютивної частини допущено описку в частині найменування відповідача - Державної служби експортного контролю України, а саме: помилково вказано - експертного.

Проте, вказана описка сама по собі не є та не може бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, адже її зміст, у тому числі абзац 1, 2 резолютивної частини постанови дає можливість в повній мірі ідентифікувати те, що апеляційна скарга розглянута щодо постанови №42/21 від 02.04.2021, прийнятої Державною службою експортного контролю України.

Крім того, допущена описка може бути виправлена судом апеляційної інстанції в порядку ст. 253 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відповідність постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.05.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП №69051986 критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що у свою чергу зумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо спірних рішень №2, №3, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-4 статті 27 Закону №404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи./

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно із частинами 1-3 статті 42 Закону №404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною, то відсутні підстави для скасування інших постанов, які постановлені на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто вказані вимоги мають похідний характер, які також не підлягають задоволенню.

Щодо доводів скаржника про те, що поданий відповідачем відзив на адміністративний позов не відповідає вимогам ч. 2 ст. 162 КАС України, адже до нього не додано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, то колегія суддів відхиляє такий довід, оскільки 18.11.2022 представник скаржника ознайомився із матеріалами адміністративної справи №640/8331/22, тому ДП «Укрспецекспорт» не було позбавлено можливості подати відповідь на відзив на позовну заяву.

Крім того, з урахуванням положень ч. 3 ст. 317 КАС України, яка визначає обов`язкові підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду в разі порушення судом норм процесуального права, не встановлення судом обставин про те, що до відзиву не додано документу, який підтверджує надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, не обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "12" грудня 2022 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-329 КАС України.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
СуддіО.Є. Пилипенко
Я.М. Собків