Справа № 160/4374/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 квітня 2023 року Справа № 160/4374/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- скасувати арешт майна боржника, здійснений на підставі ухвали Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра від 17.05.2017 року в межах виконавчого провадження №53952929, винесеної державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гогунською Лілією Едуардівною.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин пропуску цього строку звернення; уточненої позовної заяви та її копій відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, виклавши в ній позовні вимоги відповідно до ч.1 ст.5 КАС України.

На виконання вимог вказаної ухвали суду від 13.03.2023 року позивачем подано документи на усунення недоліків позовної заяви, як уточнену позовну заяву та заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду.

Так, в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 просить суд:

- визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гогунської Лілії Едуардівни щодо не знаття арешту з майна ОСОБА_1 ;

- зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гогунську Лілію Едуардівну скасувати арешт з майна ОСОБА_1 .

Крім того, позивачем подано заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що ОСОБА_1 про наявність арешту дізнався 05.11.2018 року від нотаріуса під час оформлення договору купівлі-продажу автомобіля, після чого 10.04.2019 року він звернувся з повною заявою про скасування постанови Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна від 17.05.2017 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпра, проте, в подальшому ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпра від 25.05.2021 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови закрито, а позивачу роз`яснено право звернутись з таким позовом до суду за правилами, визначеними Кодексом адміністративного судочинства України, водночас, ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю ґрунтовних знань у сфері юриспруденції не був обізнаний щодо порядку та строку оскарження рішення про арешт майна у порядку адміністративного судочинства, тому пропустив цей строк, однак, просить суд поновити строк звернення до суду з цим позовом, посилаючись на практику Верховного Суду, зокрема, на правові позиції, висловлені в постанові від 18.03.2021 року у справі №200/11827/19-а.

Відповідно до п.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Дослідивши подану позивачем заяву про поновлення процесуального строку, суд повторно наголошує, що відповідно до ч.1, абз.1 ч. 2, ч.3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлено ст.287 КАС України.

Так, ч.1 ст.287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, згідно з п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так, з уточненої позовної заяви ОСОБА_1 слідує, що останнім заявлено вимоги про визнання бездіяльності державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гогунської Лілії Едуардівни щодо не знаття арешту з майна ОСОБА_1 та про зобов`язання державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гогунської Лілії Едуардівни скасувати арешт з майна ОСОБА_1 ., при цьому, як в позовній заяві (і в первинній, і в уточненій), так і в заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду позивачем самостійно зазначається, що про наявність такого арешту йому стало відомо ще 05.11.2018 року під час оформлення купівлі-продажу автомобіля та в подальшому з листа-відповіді Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.12.2018р. №37224/7, крім того, в подальшому позивачем було подано відповідну позовну заяву до Бабушкінського районного суду м. Дніпра, проте ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпра від 25.05.2021 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови закрито, а позивачу роз`яснено право звернутись з позовом до суду за правилами, визначеними Кодексом адміністративного судочинства України, таким чином, позивачеві вже 25.05.2021 року стало відомо про необхідність оскарження рішень (дій та/або бездіяльності) державного виконавця щодо накладення/не зняття арешту з майна позивача в порядку адміністративного судочинства, разом з тим, із позовною заявою щодо скасування арешту майна, накладеного постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра від 17.05.2017 року у виконавчому провадженні №53952929, ОСОБА_1 звернувся до суду лише 07.03.2023р., що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції суду на цій позовній заяві, а, отже, ОСОБА_1 значно пропущено встановлений п.1 ч.2 ст.287 КАС України десятиденний строк звернення до суду з такими позовними вимогами до відповідача - органу державної виконавчої служби.

Щодо посилання позивача, як на підставу для поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом на те, що він є юридично необізнаним щодо порядку та строку оскарження рішення про арешт майна у порядку адміністративного судочинства, суд зазначає, що такі доводи не можуть бути враховані судом у якості поважності причини пропуску строк звернення до суду, оскільки законодавство України є загальновідомим, позивач не обмежений у праві бути обізнаним щодо своїх прав та обов`язків, тим більше, як зазначає сам позивач, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпра від 25.05.2021 року, якою було закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови, позивачу було роз`яснено право звернутись з позовом до суду за правилами, визначеними Кодексом адміністративного судочинства України, отже, навіть не знаючи юридичних норм, отримавши ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпра від 25.05.2021 року, позивач вже міг дізнатися про необхідність звернення з приводу скасування арешту майна, накладеного постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра від 17.05.2017 року у виконавчому провадженні №53952929, саме до окружного адміністративного суду в порядку приписів КАС України. При цьому, позивачем не надано суду жодних доказів існування будь-яких поважних причин (підтверджених відповідними доказами об`єктивних перешкод), що унеможливили його звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з цим позовом з 25.02.2021р. по 07.03.2023р.

Також, суд враховує посилання позивача на постанову Верховного Суду від 18.03.2021 року у справі №200/11827/19-а та зазначає, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Так, у постанові, на яку посилається позивач, Верховний Суд дійшов висновку, що "у справі, що розглядається, позивач як під час звернення до суду, так і в апеляційній та касаційній скаргах не наводить будь-яких інших обставин і не надає відповідних доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з позовом. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку, що позивач пропустила місячний строк звернення до суду з позовом, що остання не заперечує".

Суд звертає увагу позивача, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 року у справі № 990/102/22.

Також суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №540/2097/18 виклав правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.

Так, з метою з`ясування, зокрема, щодо порядку та строку оскарження рішення про арешт майна позивач міг звернутися за правовою допомогою до фахівців у сфері права. Крім того, суд звертає увагу позивача, що в Україні запроваджений та діє інститут надання безоплатної правової допомоги.

Отже, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду у визначений КАС України строк.

Інших доводів у поданій заяві про поновлення строку окрім відсутності знань у сфері юриспруденції позивачем не зазначено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Крім того, суд зазначає, що ст. 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, є джерелом права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Чуйкіна проти України» ((CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) 13 січня 2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що «стаття 6 Конвенції втілює «право на суд» , в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18)» .

Разом з тим, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» , (п. 57).

Також ч.1 ст.121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

За таких обставин, суд вважає, що підстави, зазначені позивачем у заяві від щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду, не є поважними, а тому така заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

В силу частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121-123, п.1, п.9 ч.4 ст.169, ст.248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова