Справа № 160/8049/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 квітня 2023 року Справа 160/8049/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши матеріали позовної заяви Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2023 року Національна академія внутрішніх справ звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь НАВС (IBAN НОМЕР_2 в ДКС України, МФО 820172, код ЄДРПОУ 08751 177) 77 090.13 грн. витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду. Зазначене клопотання вмотивовано тим, що отримавши з ГУ НП Дніпропетровської області інформацію про звільнення відповідача зі служби в поліції до закінчення передбаченого договором терміну перебування на службі, Національна академія внутрішніх справ (далі - НАВС) подала до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області позов до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, в межах строку встановленого Цивільним кодексом України. Не отримуючи інформації про стан розгляду справи, НАВС звернулась до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з проханням повідомити про стан розгляду справи. У відповідь на запит, 28.03.2023 року на адресу НАВС надійшла ухвала Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 року про закриття провадження по справі зв`язку з тим, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі є адміністративно-правовими і справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства (супровідний лист від 12.12.2022 № 171/2580/21/5341/2022). За таких обставин, для НАВС сплив строку на звернення до адміністративного суду почався з наступного дня після отримання ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, тобто з 29.03.2023 року.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням відповідача з публічної служби та виникненням у нього, на підставі укладеного договору, зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням у Національній академії внутрішніх справ.

Відповідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статі 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оцінюючи наведені обставини та причини пропуску зазначені позивачем у заяві про поновлення строку, суд вважає, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду та не визнає наведені причини пропуску строку поважними, виходячи з наступного.

За приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладених в Постановах Верховного Суду.

Питання юрисдикції розгляду цієї категорії справ вирішено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 року у справі № 804/285/16, де Велика Палата Верховного Суду вказала, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору і підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Водночас питання наявності підстав вважати поважними причини пропуск строку звернення до суду з позовом, які пов`язані зі зміною правової позиції Верховного Суду з цього питання було предметом дослідження Верховним Судом у справі № 640/11650/21, за наслідками касаційного розгляду якої було ухвалено постанову від 23.09.2021 року у справі №640/11650/21. У цій постанові зазначено, що у перехідний період для забезпечення реалізації права особи на звернення до суду у вказаних умовах їй має бути забезпечений певний розумний строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 640/25034/19 встановив, що є днем, коли особа дізналася про порушення свого права. Так, Верховний Суд зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З аналізу позовної заяви, судом встановлено, що підставою позову є лист Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16.10.2019 року № 6/2714дси з повідомленням про звільнення з Національної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Лист отримано 28.10.2019 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції.

Отже, місячний строк після отримання позивачем повідомлення обраховується з 28.10.2019 року, а день завершення цього строку припадає на 28.11.2019 року.

В даному випадку, позивач звернувся із даним позовом до суду лише 18.04.2023 року, тобто з пропуском строку визначеного частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що позивачем було подано до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області позов до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, в межах строку встановленого Цивільним кодексом України, оскільки, як вже зазначалось раніше судом, питання юрисдикції розгляду цієї категорії справ вирішено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, ще до звільнення відповідача з посади, а тому станом на день виникнення підстав для звернення до суду, сталою була практика щодо підсудності даної категорії справ саме окружним адміністративним судам.

Отже, звернення позивача до іншого суду з порушенням процесуальних правил не є поважною причиною для поновлення строку, оскільки станом на момент виникнення спірних правовідносин (листопад 2019 року) вже існувала стала судова практика з приводу підсудності з даної категорії справ.

У випадку пропуску такого строку, виключними підставами для визнання судом поважних причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до суду позивач звернувся з порушенням строку звернення та не навів причин пропуску строку звернення до суду (підтверджених доказами), які б судом могли бути визнані поважними.

Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки позовна заява подана особою після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 160-161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Національної академії внутрішніх справ про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Встановити позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме вказати інші підстави та надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася із адміністративним позовом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Озерянська