Справа № 345/820/23
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/820/23
Провадження № 2-а/345/11/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючої судді Кардаш О.І., при секретарі судового засідання Боднар Н.Ю., за участю позивач ОСОБА_1 , представника позивача Коваленко О.В., представника відповідача Мельника М.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення та про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП мотивуючи його тим, що постановою ПН МІФ №001014 від 10.02.2023 Калуським відділом УДМС в Івано-Франківській області на нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700, 00 грн. за порушення правил перебування на території України. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке.

Так, 10.02.2023 провідним спеціалістом Калуського відділу УДМС в Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МІФ №001016 про порушення ним, громадянином Казахстану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правил перебування на території України а саме: після закінчення дозволеного терміну перебування на території України не виїхав за її межі. Цього ж дня, уповноваженою особою дану справу розглянуто та винесено оскаржуване рішення.

Вважає, що протокол складено неправильно, а при винесенні оскаржуваної постанови допущено формальність, неповноту та неправильність розгляду протоколу, порушено його права, оскільки правила перебування на території України він не порушував.

Тому, просить суд винести рішення яким визнати протиправною та скасувати постанову ПН МІФ №001014 від 10.02.2023, винесену Калуським відділом УДМС в Івано-Франківській області про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладення адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700, 00 грн.

Окрім цього, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, який мотивовано таким.

10.02.2023 щодо ОСОБА_4 винесено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства по паспорту НОМЕР_1 , виданого 20.05.2019, дійсний до 19.05.2029 відповідно до якого установлено, що громадянин Казахстану ОСОБА_2 прибув на територію України 01.11.2021. Цього ж дня, 10.02.2023, відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення стягнення.

Вказані рішення вважає незаконними та безпідставними оскільки в них не наведено доказів вчинення ним на території України будь-яких правопорушень, порушень закону чи інших дій, які дають підстави виносити таке рішення. Окрім цього, оскаржуване рішення складено 10.02.2023, а строк, встановлений рішенням про примусове повернення становить 10.03.2023, який на думку позивача, не є достатнім для його виконання та самостійного виїзду іноземця з України.

З урахуванням викладеного, просить суд винести рішення яким визнати протиправним та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 10.02.2023 щодо громадянина Казахстану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.02.2023 вказані адміністративні справи об`єднано в одне провадження та прзначено до судового розгляду.

Представник відповідача Цахнюк Н.М. подала до суду відзив на позовні заяви відповідно до якого в задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Зокрема вказала, що громадянином Казахстану ОСОБА_2 порушено правила перебування іноземців, а саме ухилення від виїзду після закінчення дозволеного терміну перебування, який востаннє прибув на територію України 01.11.2021 через КПП «Бориспіль» по паспортному документу НОМЕР_2 . 27.01.2022 ОСОБА_2 звертався до Краматорського відділу ГУДМС в Донецькій області щодо продовження строку перебування на території України у зв`язку з необхідністю догляду за хворим членом родини, та йому було продовжено строк перебування до 26.04.2022. Повторно ОСОБА_2 щодо продовження строку перебування в Україні не звертався, а тому з 27.04.2022 на території України перебуває незаконно. Як наслідок, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності. Більше того, ОСОБА_4 з змістом протоколу та постанови ознайомлено, штраф він сплатив 24.02.2023, а провадження вважається закінченим.

Окрім цього, 10.02.2023 уповноваженою особою ДМС прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_4 до країни походження або третьої країни, оскільки, з урахуванням вимог діючого законодавства, останній не має жодної з обставин, на підставі яких відповідно до ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» він не може бути примусово повернений за межі України.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.04.2022 незаконно перебуває на території України, його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а підстави для його перебування в Україні відсутні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Коваленко О.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Зокрема, позивач вказав, що перебування його на території України зумовлено необхідністю здійсненням доглядом за матір`ю, а також зазначив, що в ДМС йому пояснили, що термін його перебування на території України на період дії військового часу вважається автоматично продовженим.

Представника відповідача Мельника М.В. проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовні заяву.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Казахстану (а.с. 5). При цьому, востаннє він прибув на територію України 01.11.2021 через КПП «Бориспіль» по паспортному документу НОМЕР_2 .

Представник відповідача стверджує, а позивач не спростовує той факт, що 27.01.2022 ОСОБА_2 звертався до Краматорського відділу ГУДМС в Донецькій області щодо продовження строку перебування на території України у зв`язку з необхідністю догляду за хворим членом родини, та йому було продовжено строк перебування до 26.04.2022. Повторно ОСОБА_2 щодо продовження строку перебування в Україні не звертався.

Таким чином, по спливу терміну легального перебування на території України громадянин Казахстану ОСОБА_2 ухилився від виїзду з України, до органів ДМС з метою продовження строку перебування не звертався та на даний час на території України перебуває незаконно.

У зв`язку з цим, 10.02.2023 провідним спеціалістом Калуського відділу УДМС в Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МІФ №001016 про порушення ним, громадянином Казахстану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правил перебування на території України а саме: після закінчення дозволеного терміну перебування на території України не виїхав за її межі (а.с. 6).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МІФ №001014 від 10.02.2023, винесеної Калуським відділом УДМС в Івано-Франківській області на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення за порушення ч. 1, 3 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 7).

Накладений штраф в розмірі 1700, 00 грн. позивач добровільно сплатив (а.с. 55).

Крім цього, 10.02.2023 органом міграційної служби прийнято рішення про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни (а.с. 34-35).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, зокрема проживання без документів на право проживання в Україні або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні та порядок їх в`їзду та виїзду з України визначені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI).

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону № 3773 іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

За приписами ч. 3 ст. 9 Закону № 3773 строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців на території України визначений ст. 4 Закону № 3773, відповідно до ч. 16 якої, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно з пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС. (п.8 Порядку №150).

Аналогічні положення передбачено і статтею 17 Закону №3773-VI.

Відповідно до ст.23 Закону №3773-VI нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

При цьому, нелегальним мігрантом, в розумінні п.14 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI, є в тому числі іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно ч.2 ст.25 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Сторонами у справі не заперечується, що з 27.04.2022 по на даний час громадянин Казахстану ОСОБА_2 перебуває на території України після закінчення передбаченого строку перебування. Окрім цього, ОСОБА_2 до органів ДМС про продовження строку перебування з наданням відповідних підтверджуючих документів, а також із заявою про визнання біженцем або особою яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні не звертався, від виїзду з України ухилився.

А відтак, позивач порушив правила перебування іноземців в Україні, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.203 КУпАП.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у його діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Обставини за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн визначені ч.1 ст.31 Закону №3773-VI, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Враховуючи, що позивач знаходився на території України нелегально, що є грубим порушенням з боку позивача законодавства про правовий статус іноземців, суд вважає, що Управління ДМС України в Івано-Франківській області правомірно прийняло рішення про примусове повернення ОСОБА_4 до країни походження або третьої країни.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем ні в позові, ні в судовому засіданні при розгляді справи не наведено жодних доводів, які свідчили б про те, що він не зміг звернутися за отриманням документів на право проживання в Україні або покинути територію України саме у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. Натомість, усі доводи позивача в цій частині фактично свідчать лише про нерозуміння ним порядку та підстав отримання таких документів. Зокрема, будь-яких доказів того, яким чином саме введення воєнного стану в Україні завадило йому звернутись до відповідного державного органу з питанням про продовження терміну перебування в Україні суду не надано.

Поряд з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 165 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру» зупинені строки надання адміністративних послуг, а не прийом відповідних документів для їх оформлення.

Водночас суд зауважує, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовий статус іноземців та осіб без громадянства, юридичних осіб іноземних держав, які перебувають на території України під час дії воєнного стану, визначається Конституцією та законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, будь які дані про те, що ОСОБА_2 звертався із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, зокрема, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, оскільки позивачем порушено законодавство про правовий статус іноземців, що підтверджено постановою про накладення на неї адміністративного стягнення, рішення відповідача від 10.02.2023 про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни також є правомірним.

Керуючись ст.ст. 77, 241, 245, 246, КАСУ,

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішеннята про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.04.2023.

СУДДЯ: