Справа № 160/879/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 квітня 2023 року Справа № 160/879/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Ніколайчук С.В.

за участі секретаря судового засідання Федуркіної А.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Скочко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради (49005, м.Дніпро, пл. Соборна, 14, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради, в якій просить:

- визнати протиправними дії комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» , щодо визначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , причини інвалідності як загальне захворювання по зору, викладене в довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ДАВ № 125850 від 22.11.2021 року;

- зобов`язати комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , причину інвалідності як захворювання, пов`язане з виконанням трудових обов`язків. Переглянути акт огляду позивача офтальмологічною МСЕК (4941 м.Дніпро вул.Панікахи 53), яка є структурним підрозділом відповідача № 1410 від 22.11.2021 року і визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (1) причину інвалідності, як захворювання пов`язане із виконанням трудових обов`язків (2) ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) позивачем, що одержав ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ним трудових обов`язків, (3) визначити відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілому відповідно до положень ЦК України та Кодексу законів про працю України.

Ухвалою від 23 січня 2023 року суд відкрив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 24 березня 2023 року суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04 квітня 2023 року 11-30 год.

Ухвалою від 04 квітня 2023 року суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі № 160/879/23 та розпочати розгляд справи по суті та призначив розгляд справи по суті у судовому засіданні 25.04.2023 року о 11:00 год.

На адресу суду відвідач надав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яка обґрунтована тим, що акт № 1410 огляду позивача про встановлення йому ІІ групи інвалідності відповідач склав 22.11.2021 року. Позивач звернувся до суду з цим позовом 17.01.2023 року, проте, позивач мав звернутись до суду у строк до травня 2022 року.

На думку відповідача, позивачем пропущено строк для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Позивач в судовому засіданні 25.04.2023 року проти залишення позову без розгляду заперечував.

Представник відповідача клопотання про залишення позову без розгляду просила задовольнити.

Суд в ухвалі про відкриття провадження у справі не вирішував питання стосовно строку звернення позивача до суду.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд зробив висновок про відсутність обґрунтованих підстав для залишення позову без розгляду, виходячи з таких міркувань.

За приписами ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із вимогами ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Також практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду з цим позовом 17.01.2023 року, проте, позивач мав звернутись до суду у строк до травня 2022 року (оскарження акту № 1410 від 22.11.2021 року).

З матеріалів справи видно, що 17.05.2022 року позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся до Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпровської міської ради" з запитом про зміну причин інвалідності з загального захворювання на професійне захворювання, за результатами розгляду якого відповідачем 16.12.2022 року позивачу надана відповідь, якою відмовлено у встановленні зміни причини інвалідності через професійне захворювання.

Після отримання цієї відповіді позивач скористався своїм правом звернення до суду з цим позовом. В даному випадку суд вважає, що факт адміністративного оскарження позивачем спірного рішення не може обмежити його право на доступ до суду і такі причини є поважними для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Окрім того, що 24.02.2022 року на всій території України запроваджено воєнний стан на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, що також є поважною причиною пропуску строку звернення з позовом до суду.

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Враховуючи викладене та з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Визнати поважними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду по справі №160/879/23.

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 27.04.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук