Справа № 400/5184/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 р. Справа № 400/5184/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів:1. Начальника Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Архіпової Катерини Гаврилівни, вул. Шевченка, 5, смт. Криве Озеро, Первомайський район, Миколаївська область, 55104, 2. Старшого державного виконавця Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кірієвського Юрія Петровича, вул. Шевченка, 5, смт. Криве Озеро, Первомайський район, Миколаївська область, 55104
третя особа:Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056,
про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Старшого державного виконавця Кривоозерського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірієвського Юрія Петровича (далі відповідач 1) та Начальника Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Архіпової Катерини Гаврилівни (далі відповідач 2), за участю третьої особи Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, в якому просить (в редакції уточненої позовної заяви):

- визнати протиправною бездіяльність Старшого державного виконавця Кривоозерського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірієвського Юрія Петровича, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження ВП 59935592 від 02.09.2019 року «Про стягнення із ОСОБА_2 41192 грн. на підставі постанови, винесеної Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області № 171 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, винесеної 05.09.2013 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати Старшого державного виконавця Кривоозерського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірієвського Юрія Петровича винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 59935592 від 02.09.2019 року «Про стягнення із ОСОБА_2 41192 грн. на підставі постанови, винесеної Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області № 171 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, винесеної 05.09.2013 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 09.07.2021 року.

Ухвалою від 30.07.2021 позовна заява була повернута позивачу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 року скасовано ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 25.11.2021 року.

Ухвалою від 21.12.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (головуючий суддя Брагар В.С.).

06.04.2022 року було здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, головуючим у справі визначено суддю Малих О.В.

Ухвалою від 18.04.2022 року суд прийняв справу до провадження та ухвалив розглядати в порядку загального позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст. 287 КАС Україн, з урахуванням обставин воєнного стану.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» чим допустив протиправну бездіяльність, не задовольнив клопотання позивача про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідачі надали відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не має. Твердження позивача, що Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області ліквідована постановою КМУ № 150 від 23.04.2014 року без визначення правонаступника не відповідає дійсності. Крім того, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року у справі № 814/4721/13-а Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області визнано правонаступником Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

02.09.2019 року відповідачем відповідачем 1 відкрито виконавче провадження ВП № 59935592 Про стягнення із ОСОБА_2 41192 грн. на підставі постанови, винесеної Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у Миколаївській області № 171 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, винесеної 05.09.2013 року.

Також, 05.09.2019 року винесено постанову про арешт майна боржника. 17.12.2019 року постанову про арешт коштів боржника. 26.03.2020 року постанову про арешт коштів боржника, що містяться на всіх рахунках.

05.03.2021 року від позивача до відповідача надійшло клопотання про закінчення виконавчого провадження ВП № 59935592 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», через ліквідацію стягувача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №150 від 23.04.2014 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» і який не має правонаступника.

22.03.2021 року позивачу надано відповідь про відмову у закінченні виконавчого провадження ВП № 59935592 у зв`язку з відсутністю підстав.

Позивач не погоджуючись із бездіяльністю, вважаючи її протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень;

10) рішень Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторської палати України, які законом визнані виконавчими документами;

11) рішень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про застосування заходів реагування у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З огляду на вищезазначені норми постанова органу у сфері містобудівного контролю є виконавчим документом та підлягає виконанню відповідно до вимог Закону № 1404.

Підставою для відкриття виконавчого провадження ВП № 59935592 стала постанова № 171 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності від 05.09.2013 року, винесена Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області. Заява про відкриття про відкриття виконавчого провадження за цією постановою подана Державною архітектурно-будівельною інспекцією України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області.

При цьому, питання правомірності відкриття виконавчого провадження ВП № 59935592 у даній справі не порушено позивачем, тобто вимоги про визнання протиправності дій відповідачів щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження у справі відсутні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідачів із клопотанням про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 і позовними вимоги є протиправність бездіяльності відповідачів щодо не закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404, виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

При цьому, згідно з ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 1404, Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З огляду на зміст п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404, умовою для закінчення виконавчого провадження через припинення, у даному випадку стягувача, має місце, якщо виконання його обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Позивач наполягає, що у Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Миколаївській області не має правонаступника, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 року № 150.

Суд дослідив питання правонаступництва Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Миколаївській області та встановив наступне.

Відповідно до Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 року № 1085/2010 утворено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (ДАБІ), на яку покладено функції з реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Указом Президента України від 08.04.2011 року № 439/2011 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, згідно п.1,6 якого вбачається, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

ДАБІ України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні територіальні органи.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 549 утворено територіальні органи ДАБІ України як юридичні особи публічного права, в тому числі і Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (Додаток до постанови КМУ № 549).

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 року № 150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції в тому числі і Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, та погоджено пропозицію ДАБІ України щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9.07.2014 року № 294 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, згідно пп.7,пп.7 п.11 ДАБІ здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи, які, в свою чергу, є структурними підрозділами ДАБІ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 671 «Деякі питання діяльності архітектурно-будівельного контролю» затверджено примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю. Пунктом 2 цієї постанови визначено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків ДАБІ щодо здійснення переданих повноважень відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». До завершення здійснення заходів утворення органів державного архітектурно-будівельного контролю в Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та сільських , селищних, міський радах або визначення структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних. міських рад, на які покладаються повноваження, визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», такі повноваження здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція.

Отже, із системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України в даній справі є центральним органом виконавчої влади, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у тому числі через свої територіальні структурні підрозділи - в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (заявник у виконавчому провадженні). В той час, як первісний стягувач за виконавчим провадженням - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, що припинив свою діяльність у зв`язку із ліквідацією, був територіальним органом Заявника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду № 826/1346/17 від 11.04.2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, те, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області є правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області підтверджено, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року у справі № 814/4721/13-а за позовом ФОП ОСОБА_1 (є позивачем у даній справі як фізична особа) про визнання протиправною та скасування постанови № 171 від 05.09.2013 року (яка стала підставою для відкриття спірного виконавчого провадження). У зазначеній постанові, Одеський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про, те що Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області є правонаступником ліквідованої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 року № 150 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області і замінив в порядку ст. 55 КАС України відповідача.

Таким чином, виходячи з того, що на час звернення Заявника із заявою про відкриття виконавчого провадження, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області припинила свою діяльність як територіальний орган ДАБІ України суд доходить висновку щодо правонаступництва ДАБІ України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області. Відтак, твердження позивача, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області не має правонаступника є помилковим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідачів щодо не закінчення виконавчого провадження ВП № 59935592 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 через наявність у Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області правонаступника. Адже як зазначалось вже судом вище по тексту рішення, умовою для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 є відсутність правонаступництва у припиненої юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що у даній справі не досліджувалось питання правомірності відкриття виконавчого провадження ВП № 59935592, оскільки позивачем не заявлено вимог, ні щодо дій відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП № 59935592, ні щодо постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59935592 від 02.09.2019 року.

В адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.

Вказаний принцип знайшов своє відображення у статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідачем доведено правомірність своїх дій, тоді як позивач не надав суду доказів протилежного.

Враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Начальника Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Архіпової Катерини Гаврилівни (вул. Шевченка, 5, смт. Криве Озеро, Первомайський район, Миколаївська область, 55104) та Старшого державного виконавця Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кірієвського Юрія Петровича (вул. Шевченка, 5, смт. Криве Озеро, Первомайський район, Миколаївська область, 55104), за участю третьої особи Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) про: визнання протиправною бездіяльності Старшого державного виконавця Кривоозерського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірієвського Юрія Петровича, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження ВП 59935592 від 02.09.2019 року «Про стягнення із ОСОБА_2 41192 грн. на підставі постанови, винесеної Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області № 171 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, винесеної 05.09.2013 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язання Старшого державного виконавця Кривоозерського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірієвського Юрія Петровича винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 59935592 від 02.09.2019 року «Про стягнення із ОСОБА_2 41192 грн. на підставі постанови, винесеної Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області № 171 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, винесеної 05.09.2013 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.04.2023 року.

Суддя О.В. Малих