Справа № 520/1766/22
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 квітня 2023 року справа №520/1766/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) 25.01.2022 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач-1, ГУ ПФ України в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі по тексту відповідач-2, ГУ ПФ України в Київській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 03.12.2021 №52 про відмову мені у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФ у Харківській області призначити позивачу пенсію за віком з 01.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона 01.12.2021 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком до ГУ ПФ України в Харківській області. Після реєстрації в ГУ ПФ України в Харківській області, заява позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФ України в Київській області, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 19.07.2021 №52, яким відмовлено їй у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи та неможливістю зарахування до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки, зокрема з 09.08.1982 по 31.03.1995 у Ровенському ОРС, яке у подальшому перетворено у Ровенське виробниче підприємство концерну «Луганськвугільторгобслуговування», та у подальшому реорганізоване в оренді торгівельно-виробниче підприємство, оскільки печатка при звільненні не читається та з 01.06.1995 по 10.11.2003 у шахті імені В.В. Вахрушева, місто Ровеньки, Луганська область, оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу. На переконання позивача, вказане рішення відповідача є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач не повинна нести відповідальність за заповнення трудової книжки.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 позовну заяву у цій справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. На адресу суду у строк, встановлений судом, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви разом з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)

Цією ж ухвалою відповідачу-1 запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

ГУ ПФ України в Харківській області 01.12.2022 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з тих підстав, що жодного рішення відносно позивача відповідачем-1 не приймалося. Зазначає, що оскаржуване рішення прийнято ГУ ПФ України в Київській області.

Разом з відзивом на позовну заяву ГУ ПФ України в Харківській області надано клопотання про залучення другого співвідповідача, яке вмотивоване тим, що 01.12.2021 позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком до ГУ ПФ України в Харківській області. Після реєстрації в ГУ ПФ України в Харківській області, заява позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФ України в Київській області. Таким чином, спірне рішення у цій справі про відмову у призначенні пенсії позивачу прийняте ГУ ПФ України в Київській області, а тому, на думку відповідач, наявні правові підстави для залучення в якості другого відповідача - ГУ ПФ України в Київській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного судочинства України від 08.12.2022 залучено до розгляду цієї справи у якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (вулиця Саєнка Андрія, 10, міста Фастів, Київська область, 08500, ). Зобов`язано співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області протягом 15 календарних днів з моменту отримання копії цієї ухвали надати до суду відзив на позов та докази в його обґрунтування.

Вказану ухвалу суду надіслано відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Однак у встановлений судом строк відповідач відзиву не подав, про причини неподання відзиву суд не повідомив, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 10.06.2021 №6324-, копія якої наявна у матеріалах справи.

Позивач 13.07.2021 звернулася до ГУ ПФ України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком разом з пакетом документів, у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

За результатами розгляду вказаної заяви, прийнято рішення від 19.07.2021 №52, яким відмовлено позивачу у призначені пенсії, яке вмотивовано відсутністю страхового стажу. У вказаному рішенні, зазначено, що до страхового стажу не зараховано записи трудової книжки, оскільки у трудовій книжці НОМЕР_1 є виправлення у графі «ім`я», яке завірено печаткою Луганської народної республіки, що не має юридичної сили. Водночас вказано, що для зарахування періодів трудової книжки необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами на яких працювала особа на підставі первинних документів за час виконання роботи.

У подальшому, позивач звернулася до Харківського районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт належності їй трудової книжки НОМЕР_2 , заведеної 07.08.1979 у Конотопському електромеханічному заводі «Червоний металіст».

З Єдиного державного реєстру судових рішень суд встановив, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13.10.2021 у справі №635/6341/21 встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки НОМЕР_2 , заведеної 07.08.1979 у Конотопському електромеханічному заводі «Червоний металіст». Вказане рішення набрало законної сили 23.11.2021.

Внаслідок встановлення судом факту належності позивачу трудової книжки, позивач 01.12.2021 звернулася до ГУ ПФ України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Програмним забезпеченням за принципом екстериторіальності означену заяву та документи, які додані позивачем до неї, передані до ГУ ПФ України в Київській області.

За результатами розгляду вказаної заяви, ГУ ПФ України в Київській області прийнято рішення від 03.12.2021 №52, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи та неможливістю зарахування до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки, зокрема:

з 09.08.1982 по 31.03.1995 у Ровенському ОРС, яке у подальшому перетворено у Ровенське виробниче підприємство концерну «Луганськвугільторгобслуговування», та у подальшому реорганізоване в оренді торгівельно-виробниче підприємство, оскільки печатка при звільненні не читається;

- з 01.06.1995 по 10.11.2003 у шахті імені В.В. Вахрушева , місто Ровеньки, Луганська область, оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу.

Вважаючи, вказане рішення протиправним, позивач звернулася з відповідною позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що суть спору полягає у наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до загального стажу позивача періоду роботи:

- з 09.08.1982 по 31.03.1995 у Ровенському ОРС, яке у подальшому перетворено у Ровенське виробниче підприємство концерну «Луганськвугільторгобслуговування», та у подальшому реорганізоване в оренді торгівельно-виробниче підприємство, оскільки печатка при звільненні не читається;

- з 01.06.1995 по 10.11.2003 у шахті імені В.В. Вахрушева, місто Ровеньки, Луганська область, оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту Закон України №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

Положеннями частини першої статті 24 Закону України №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями статті 26 Закону України №1058-IV передбачено, що починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років.

Отже, з зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону України №1058-IV.

Згідно вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон України №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Правовий аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є - трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі №235/805/17, від 06.12.2019 у справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі №500/1561/17, від 05.12.2019 у справі №242/2536/16-а.

Із записів копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 07.08.1979 вбачається, що у період з 09.08.1982 по 31.03.1995 позивач працювала у Ровенському ОРС, яке у подальшому перетворено у Ровенське виробниче підприємство концерну «Луганськвугільторгобслуговування», та у подальшому реорганізоване в оренді торгівельно-виробниче підприємство та у період з 01.06.1995 по 10.11.2003 - у шахті імені В.В. Вахрушева , місто Ровеньки, Луганська область, оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу.

Вказані записи засвідчені підписами посадової особи та відбитками печатки.

Однак, вказані періоди трудової діяльності позивача не зараховано до загального стажу, оскільки печатка при звільненні не читається (період з 09.08.1982 по 31.03.1995) та дата прийнята на роботу не відповідає даті наказу (з 01.06.1995 по 10.11.2003).

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (далі по тексту - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №58).

Системний аналіз зазначених положень, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Таким чином, доводи відповідача-2, щодо незарахування до загального трудового стажу позивача спірних періодів роботи з підстав наявності неточностей, є безпідставними, оскільки відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не на працівника.

Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача. Разом з тим, доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав та не вказав у спірному рішенні.

Також, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не - дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не - правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Крім цього, відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих документів про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до «Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком №22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою частини першої статті 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Водночас суд наголошує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є -трудова книжка. Лише у випадку якщо записи у трудовій книжці не відповідають вимогам чинного на момент їх внесення законодавства, то орган пенсійного фонду повинен вживати заходи з метою перевірки відповідних відомостей, а не покладати тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав на позивача.

Підсумовуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, оскільки з урахуванням періодів роботи позивача з 09.08.1982 по 31.03.1995 у Ровенському ОРС, яке у подальшому перетворено у Ровенське виробниче підприємство концерну «Луганськвугільторгобслуговування», та у подальшому реорганізоване в оренді торгівельно-виробниче підприємство та з 01.06.1995 по 10.11.2003 у шахті імені В.В. Вахрушева, місто Ровеньки, Луганська область, позивач має більше ніж 28 років страхового стажу.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України №1058-IV, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а.

Як встановлено судом, єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України №1058-IV стало відсутність страхового стажу (28 років).

При цьому, за встановленими обставинами, розрахований пенсійним органом страховий стаж позивача становить 9 років 4 місяці 8 днів.

Під час розгляду цієї справи суд встановив, що при здійсненні розрахунку страхового стажу позивача мають бути також враховані періоди її роботи з 09.08.1982 по 31.03.1995 у Ровенському ОРС, яке у подальшому перетворено у Ровенське виробниче підприємство концерну «Луганськвугільторгобслуговування», та у подальшому реорганізоване в оренді торгівельно-виробниче підприємство та з 01.06.1995 по 10.11.2003 у шахті імені В.В. Вахрушева, місто Ровеньки, Луганська область, що свідчить про те, що позивач має достатній страховий стаж роботи (більше 28 років) для призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України №1058-IV.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головне управління у Київській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України №1058-IV, зарахувавши періоди роботи позивача з 09.08.1982 по 31.03.1995 у Ровенському ОРС, яке у подальшому перетворено у Ровенське виробниче підприємство концерну «Луганськвугільторгобслуговування», та у подальшому реорганізоване в оренді торгівельно-виробниче підприємство та з 01.06.1995 по 10.11.2003 у шахті імені В.В. Вахрушева, місто Ровеньки, Луганська область до загального стажу роботи, який надає право на пенсію за віком.

Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачу пенсії, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Вказані норми кореспондуються з приписами частини першої статті 83 Закону України №1788-ХІІ.

У ході судового розгляду суд встановив, що позивач звернулася з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України №1058 01.12.2021.

Оскільки, позивач звернувся до відповідача 01.12.2021, тому пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України №1058 має бути призначена з дня звернення за пенсією, тобто 01.12.2021.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 19.10.2022, дублікат якої наявний у матеріалах справи.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить 992,40 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: відсутній, ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002 ), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вулиця Саєнка Андрія, 10, місто Фастів, Київська область, 08500, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 03.12.2021 №52, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області з 01.12.2021 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши періоди роботи з 09.08.1982 по 31.03.1995 у Ровенському ОРС, яке у подальшому перетворено у Ровенське виробниче підприємство концерну «Луганськвугільторгобслуговування», та у подальшому реорганізоване в оренді торгівельно-виробниче підприємство, та з 01.06.1995 по 10.11.2003 у шахті імені В.В. Вахрушева, місто Ровеньки, Луганська область до загального стажу роботи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 24.04.2023.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА