Справа № 480/11507/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 р. Справа № 480/11507/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко І.Г., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 18.08.2022 року у справі № 480/11507/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.08.2021 року №08, №08 та №08.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі № 480/11507/21 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.08.2021 року за №№08, 08, 08.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 5588,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі № 480/11507/21 скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що висновки акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивачки № 3702/18-28-07-08//538 від 21.07.2021 року відповідають фактичним обставинам, а тому прийняті на підставі цього акту оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Зазначає, що у порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України позивачкою не подано до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП. Даний висновок зроблений на підставі того, що вид діяльності позивачки, а саме 46.90 «Неспеціалізована оптова торгівля» потребує наявності місць зберігання, навантаження та розвантаження деревного вугілля. Також, перевіркою встановлено провадження ФОП ОСОБА_1 зовнішньоекономічної діяльності у перевіряємому періоді, яку неможливо було б здійснювати без наявності об`єктів оподаткування.

При цьому, на перевірку не надано документів щодо джерел походження деревного вугілля, яке було реалізоване у 2019-2020 роках покупцям: контракти, договори, накладні, акти закупівлі, документи, пов`язані з проведенням навантажувально-розвантажувальних робіт, зберіганням та транспортуванням товару від постачальників до покупця, розрахункові документи при здійсненні закупівлі товару.

На момент перевірки відсутня також податкова інформація про виплати на адресу суб`єктів господарювання - підприємців-постачальників деревного вугілля для позивачки, відсутні товарно-транспортні накладні, документи складського обліку чи будь-які інші документи, які підтверджували б факт придбання деревного вугілля у суб`єктів господарювання-підприємців та проведені взаєморозрахунки, а також відсутня інформація про виплати від позивачки на адресу юридичних осіб за постачання деревного вугілля: прибуткові касові ордери чи банківські виписки про безготівкову оплату, товарно-транспортні накладні, документи складського обліку чи будь-які інші документи.

На підставі податкової інформації було з`ясовано відсутність у власності чи у користуванні позивачки виробничих потужностей з виробництва деревного вугілля у 2019-2020 роках, відсутність сировини, та відсутність підтверджених взаємовідносин ФОП ОСОБА_1 з суб`єктами господарювання фізичними особами-підприємцями чи юридичними особами по операціях з якими позивачка не виступала б податковим агентом, а тому на переконання податкового органу, всі операції з придбання деревного вугілля позивачкою здійснені у контрагентів, по відношенню до яких вона виступає податковим агентом, та відповідно до ст. 57 Податкового кодексу України зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного нею з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені Податковим кодексом України.

Зазначає, що незалежно від того, на якій системі оподаткування перебуває платник податку, він зобов`язаний вести облік та виконувати функції податкового агента в частині звітування за формою № 1-ДФ про суми виплат та осіб, яким здійснювалися виплати за придбані товари (роботи, послуги).

Відповідно п. 297.3 ст. 297 Податкового кодексу України, платник єдиного податку виконує передбачені цим Кодексом функції податкового агента у разі нарахування (виплати, надання) оподатковуваних податком на доходи фізичних осіб доходів на користь фізичної особи, яка перебуває з ним у трудових або цивільно-правових відносинах, а тому позивачка при закупівлі у власників вугілля деревного, мала утримувати податок з доходів фізичних осіб з виплачених за таку продукцію доходів. Таким чином, за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 було донараховано також податок на доходи фізичних осіб за період з 17.07.2019 по 30.03.2020 на загальну суму 491610,63 грн.

Також, у зв`язку із тим, що суми, отримані позивачкою на закупівлю вугілля деревного, повинні оподатковуються на загальних підставах, перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати ФОП ОСОБА_1 військового збору за перевіряємий період, в порушення п. 16-1 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено його заниження на загальну суму 40967,55 грн., у т.ч. за 2019 р. на суму 19955,55 грн., за 2020 р. на суму 21012 грн.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 17.07.2019 року позивачка була зареєстрована як фізична особа-підприємець, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб №0002827. Код основного виду економічної діяльності 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. Державна реєстрація припинена 30.03.2020 року.

У період з 14.07.2021 року по 20.07.2021 року Головним управлінням ДПС у Сумській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_2 /позивачка) з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 17.07.2019 року по 30.03.2020 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 17.07.2019 року по 30.03.2020 року, за результатами якої складено акт документальної позапланової виїзної перевірки №3702/18-28-07- 08//538 від 21.07.2021 року, за висновками якого встановлено порушення позивачкою:

1) п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України в результаті неподання до Тростянецької ДПІ (Тростянецький район) в 2019 р. повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП) при здійсненні оптової торгівлі деревним вугіллям;

2) пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 177.7 ст.177 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 17.07.2019 року по 30.03.2020 року на загальну суму 491610,63 грн., в т.ч. за 2019 рік в сумі - 239466,63 грн., за 2020 рік в сумі - 252144 грн.;

3) п. 16-1 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 40967,55 грн. в т. ч. за 2019 рік на суму - 19955,55 грн. за 2020 рік на суму - 21012 грн.;

4) п. 51.1 ст. 51, пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в результаті неподання до контролюючого органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків (форма №1ДФ) за 2019 - 2020 роки;

5) п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в результаті ненадання платником податків в повному обсязі первинних документів, що належали до предмета перевірки або пов`язані з ним (а.с. 80-102).

Не погоджуючись з висновками акта перевірки, позивачкою 09.08.2021 року до ГУ ДПС у Сумській області подано на нього заперечення з додатковими документами, а саме, договорами та специфікаціями до них, за результатами розгляду яких, відповідачем листом від 25.11.2021 року надана відповідь в якій повідомлено, що висновки акта документальної позапланової перевірки від 21.07.2021 року залишено без змін, як такі, що є правомірними (а.с. 103-110).

27.08.2021 року на підставі вищевказаного акту перевірки №3702/18-28-07-08//538 від 21.07.2021 року, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №08 яким, за порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, а саме неподання у 2019 році повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП) при здійсненні оптової торгівлі деревним вугіллям, до позивачки застосовано штрафні санкції у розмірі 340,00 грн. (а.с. 115-116).

- №08 яким, за порушення пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 177.7 ст. 177 Податкового кодексу України позивачці збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата» на суму 491610,63 грн., та застосовано штрафні санкції у сумі 23 946,66 грн. (а.с. 113-114);

- № 08 яким, за порушення п. 16-1 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України позивачці збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на суму 40967,55 грн., та застосовано штрафні санкції у сумі 1995,56 грн. (а.с. 111-112).

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом цього Кодексу.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно п. 164.1 ст. 164 розділу ІV ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У відповідності до пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно вимог ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно п. 177.7 ст. 177 ПК України фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Також, у відповідності до п. 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Порядок заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку та форма розрахунку № 1ДФ затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 (далі Порядок). Дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, а також військовий збір, передбачений пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу (п. 1.3 Порядку).

Згідно вимог п. 1.2 Порядку податковим розрахунком є документ, який свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Таким чином, у разі нарахування чи виплати оподатковуваного доходу на користь платника податку фізична особа-підприємець виступає податковим агентом та зобов`язана утримувати та перераховувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб із суми такого доходу та військовий збір, а також подавати до податкового органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ.

При цьому фізична особа-підприємець вважається податковим агентом фізичної особи, на користь якої нараховується (виплачується) будь-який оподатковуваний дохід, не лише у зв`язку з перебуванням у трудових чи цивільно-правових відносинах з такою особою.

В акті перевірки №3702/18-28-07- 08//538 від 21.07.2021 року зазначено, що податковим органом на підставі банківських виписок встановлено, що позивачкою було знято готівкові кошти з розрахункового рахунку у 2019 році на загальну суму 1330370,19 грн. (у т.ч. оплата за товар у сумі 1770,19 грн.), та у 2020 році на загальну суму 1400800 грн. Зазначено, що ФОП ОСОБА_1 в ході перевірки надала пояснення, що готівка знімалась на закупівлю товару (а.с. 68).

Враховуючи, що документів, які б підтверджували придбання деревного вугілля на перевірку не надані, звітність за формою №1-ДФ до контролюючого органу не подавалась, на момент перевірки була відсутня інформація про наявність у позивачки у власності чи користуванні виробничих потужностей з виробництва деревного вугілля, а також про оплату придбаного деревного вугілля у юридичних осіб чи фізичних осіб-підприємців (відносно яких позивачка не виступає податковим агентом), контролюючий орган дійшов висновку, що деревне вугілля, реалізоване у 2019-2020 роках покупцям, позивачкою було придбано на загальну суму 2731170,19 грн. у громадян, тобто контрагентів - фізичних осіб, відносно яких вона виступає податковим агентом, а тому згідно ст. 57 ПК України позивачка була зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку за період з 17.07.2019 року по 30.03.2020 року, самостійно визначеного нею з доходу, що виплачується на користь платника податку фізичної особи, та за рахунок такої виплати у строки, передбачені ПК України, а також сплатити військовий збір.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вказаних висновків податкового органу.

Так, згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У свою чергу в розумінні статті 1 цього Закону «господарською операцією» є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 4 Закону №996-XIV бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на принципі, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Згідно з підпунктом «а» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

За приписами пункту 177.5 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Крім того, пунктом 177.10 статті 177 ПК України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Зі змісту норм пункту 177.4 статті 177 ПК України слідує, що підставами для віднесення до складу витрат фізичних осіб - підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, сум витрат, понесених ними на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат належним чином оформленими первинними документами.

При цьому перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 ПК України.

Зокрема, відповідно до статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (пункт 85.4 статті 85 ПК України).

У пункті 86.1 статті 86 ПК України закріплено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника (пункт 86.10.статті 86 ПК України).

За правилами пунктів 1.5-1.7 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №395 від 14.03.2013 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 за №607/23139 (далі Порядок №395) акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно підпункту 2.3.2.2 пункту 2.3.2 Розділу ІІ Порядку №395 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Таким чином, у випадку встановлення в ході перевірки порушень податкового законодавства, контролюючий орган повинен скласти акт перевірки, який має бути оформлений відповідно до встановлених стандартів якості, зокрема щодо доказовості, обов`язковості висновків, первинних документів, які підтверджують порушення, зазначення операції, в результаті якої вчинено порушення тощо.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суть документальної перевірки полягає саме у перевірці первинних бухгалтерських та податкових документів, які підтверджують правильність нарахування платником податків податкових зобов`язань, та такі висновки не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Водночас, дослідженням акту перевірки судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що податковим органом не наведено жодної господарської операції, при здійсненні якої позивачка, в порушення наведених вище норм, не нарахувала податкові зобов`язання. В акті перевірки відсутнє посилання на первинні документи на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення позивачкою вимог податкового законодавства у період, що перевірявся, та які містили б інформацію про придбання позивачкою деревного вугілля у контрагентів - фізичних осіб, відносно яких ФОП ОСОБА_1 виступала б податковим агентом, а також щодо транспортування, проведення навантажувально-розвантажувальних робіт, його зберігання тощо, що до того ж унеможливлює встановлення періоду виникнення обов`язку зі сплати відповідних податків та подання звітності.

Будь-яких доказів використання ФОП ОСОБА_1 коштів з розрахункового рахунку на придбання певного товару, у тому числі деревного вугілля, матеріали справи не містять, як не містить посилань на такі докази і акт перевірки.

При цьому, доцільно зазначити, що до ухвалення вищевказаних оспорюваних податкових повідомлень-рішень, позивачкою 09.08.2021 року були подані заперечення на акт перевірки, до яких додано договори поставки разом із специфікаціями, укладені у липні 2019 року та січні 2020 року з фізичними особами-підприємцями на придбання деревного вугілля на загальну суму 2368000 грн. (а.с. 20-26, 39-44), однак належної оцінки наданим доказам відповідачем надано не було.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність висновків відповідача про порушення позивачкою вимог статей 57, 164, 168, 176, 177 та п. 16-1 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, оскільки доказів того, що у 2019 та 2020 роках позивачкою здійснювалось придбання у фізичних осіб деревного вугілля, у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_1 мала б виступати податковим агентом відносно таких осіб, матеріали справи не містять.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків даних свого податкового обліку, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У даному випадку, заперечуючи проти позову, відповідач всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, доказів на підтвердження обґрунтованості вищевказаних висновків акту перевірки не надав.

У зв`язку із наведеним, враховуючи встановлені вищевказані у цій справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення від 27.08.2021 року №08 про збільшення позивачці суми грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата» на суму 491 610,63 грн., та застосування штрафу у сумі 23 946,66 грн., та № 08 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на суму 40967,55 грн., та застосування штрафу у сумі 1995,56 грн. не відповідають критерію обґрунтованості, визначеному ст. 2 КАС України, а відтак є протиправними, та такими, що підлягають скасуванню.

Крім того, перевіркою було встановлено неподання позивачкою, в порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України, до податкового органу в 2019 р. повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП) при здійсненні оптової торгівлі деревним вугілля, у зв`язку із чим, на підставі п. 117.1 статті 117 ПК України, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №08 від 27.08.2021 року про застосування до позивачки штрафу у сумі 340,00 грн.

В акті перевірки вказано, що з огляду на здійснення ФОП ОСОБА_1 виду економічної діяльності за кодом 46.90 «Неспеціалізована оптова торгівля», то така діяльність потребувала наявності місць зберігання, навантаження та розвантаження деревного вугілля, а тому позивачка зобов`язана була подати повідомлення за формою №20-ОПП.

Колегія суддів зазначає про необґрунтованість вищевказаного податкового повідомлення-рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 ПК України одним із способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктом оподаткування, згідно з пунктом 22.1 статті 22 ПК України, можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Для здійснення такого податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 9 грудня 2011 року №1588 із змінами та доповненнями (далі - Порядок №1588).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням до контролюючих органів за основним місцем обліку.

Положеннями пункту 8.2 Порядку №1588 визначено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Згідно з пунктом 8.4 Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Тобто, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за ф. №20-ОПП, подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Довідник об`єктів оподаткування розміщено на офіційному сайті ДПС України.

Пунктом 117.1 статті 117 ПК України передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не встановлено, та не представлено жодних доказів на підтвердження того, яке саме майно використовувала позивачка у періоді, що перевірявся для здійснення підприємницької діяльності, коли були оформлені правоустановлюючі документи на право володіння, користування або розпорядження таким об`єктом/об`єктами оподаткування, а також строки надання відомостей про ці об`єкти оподаткування через які проводиться діяльність, за формою №20ОПП, що доводить протиправність вищевказаного податкового повідомлення-рішення №08 від 27.08.2021 року про застосування до позивачки штрафних санкцій у сумі 340,00 грн. за порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України, і, відповідно, наявність підстав для його скасування.

Аналогічний правовий висновок був наведений Верховним Судом зокрема у постанові від 01 березня 2023 року у справі № 200/3904/21.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги, які зведені до викладення змісту акту перевірки та переліку правових норм, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому з урахуванням положень частини 1 статті 308 КАС України, яка передбачає, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі № 480/11507/21 суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі № 480/11507/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський