Справа № 461/258/23
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/258/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року м.Львів.

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді - Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

представника позивача Коцай Г.Л.,

представника відповідача Сліпенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить скасувати постанову в.о. заступника начальника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Приходько Ю.Б. винесену у справі про порушення митних правил № 1171/20900/22, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.2 ст.471 Митного Кодексу України і накладено стягнення - штраф у розмірі 30% вартості товарів - 84596,49 грн. та стягнуто з нього на користь митниці 651,49 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці та постановлено повернути вилучений тимчасово товар. А також просить провадження у справі про порушення митних правил № 1171/20900/22 закрити та повернути йому тимчасово вилучений товар. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 84596,49 грн. та стягнуто з нього на користь митниці 651,49 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці та постановлено повернути вилучений тимчасово товар. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил такими, що не відповідають дійсності, а розгляд справи вважає неповним та необ`єктивним. Стверджує, що у його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч.2 ст. 471 МК України. ОСОБА_1 зазначає, що у протоколі про порушення митних правил №1171/20900/22 від 08 листопада 2022 р. відсутня вартість тимчасово вилучених генераторів. У протоколі відповідачем лише перелічено асортимент та кількість вилучених у нього генераторів. Щодо вартості вилучених генераторів у протоколі відповідача зазначено, що «вартість буде встановлено додатково». Встановлення вартості генераторів тимчасово вилучених митним органом має ключове значення для даної справи, оскільки відповідно до санкції ч.2 ст.471 МК України вартість генераторів безпосередньо впливає на розмір штрафу, який визначено як 30% від вартості товарів. Відповідно до ч.2 ст.357 МК України відповідач, в особі експертів спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом, мав право провести дослідження (аналізи, експертизи). Однак в оскаржуваній постанові відповідача відсутня інформація щодо проведення експертизи стосовно встановлення вартості тимчасово вилучених генераторів. Позивач вказує на те, що відповідачем у постанові від 27.12.2022 р. зазначено, що «товари тимчасово вилучені протоколом про порушення митних правил №1171/20900/22 від 08.11.2022, були передані Львівською митницею військовій частині НОМЕР_1 , експертиза щодо визначення їх вартості не проводилась». Відтак вартість товарів зазначена митним органом у оскаржуваній постанові у справі про порушення митних правил від 27.12.2022р. №1171/20900/22 є лише припущенням митного органу, а не є реальною собівартістю товарів. ОСОБА_1 зазначає, що митним органом порушено вимоги ч.7 ст. 354 МК України, оскільки його не було повідомлено про неможливість проведення експертизи.

Також, позивач стверджує, що відповідачем порушено порядок примусового відчуження майна встановлений Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», оскільки у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 р. №190-АД відсутнє погодження районної державної адміністрації або виконавчого органу відповідної місцевої ради. У постанові про порушення митних правил від 27.12.2022 р. зазначено, що тимчасово вилучені товари, що належать ОСОБА_1 було передано Львівською митницею представнику військової частини НОМЕР_1 . Передача товарів здійснювалась відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 №190-АД на підставі акту про примусове відчуження або вилучення майна від 15.11.2022 №337. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 №190 -АД наданий митним органом на адвокатський запит не містив підпису командира військової частини та був лише погоджений начальником Яворівської районної військової адміністрації.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що у постанові митного органу відсутні докази щодо встановлення вартості вилученого товару. Митним органом окрім складення протоколу про порушення митних правил жодних процесуальних дій не проводилось.

Також, позивач просить визнати поважними причини пропуску та поновити строк на оскарження постанови Львівської митниці у справі про порушення митних правил №1171/20900/22 від 27.12.2022 року, оскільки 27.12.2022 року митним органом було тільки усно повідомлено про прийняття відповідної постанови та притягнення його до відповідальності за порушення ч.2 ст.471 МК України. Копію постанови Львівської митниці у справі про порушення митних правил №1171/20900/22 від 27.12.2022 року він отримав лише 04 січня 2023 року. Відтак, внаслідок відсутності тексту постанови, а саме підстав, аргументів та мотивів митного органу щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, позивач не мав можливості оскаржити документ у встановлені строки.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

20.01.2023 року позивачем усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 12.01.2023 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.01.2023 року відкрито провадження у справі.

31.01.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

10.04.2023 року представниця позивача подала до суду письмові пояснення.

Представниця позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначив, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, постанова про притягнення до відповідальності є законною та обґрунтованою. Митним органом на момент ввезення ОСОБА_1 генераторів не відкидається факт дії постанови КМ України від 16 листопада 2022 року №1288, «Про внесення змін» до постанови КМ України від 30.01.2013 року № 62 «Про затвердження технічного регламенту безпеки машин», щодо ввезення систем безперебійного електроживлення. Навпаки митним органом згаданий підзаконний нормативний акт виконується на належному рівні, оскільки цим же актом передбачено звільнення від сплати митних платежів за умов належного декларування товарів. В матеріалах справи наявна митна декларація ОСОБА_1 , в якій він заявив про наявність у нього особистих речей - 10 сумок та генератор MAXPEEDINGRODS NXR 3500 вагою 20,5 кг., проте в ході проведення поглибленого огляду транспортного засобу та товарів, було виявлено не задекларований товар, який своєю вартістю відповідно до ст. 374 МК України у перевищує неоподатковану норму (500 євро) переміщення через митний кордон України. Про наявність виявлених під час митного огляду товарів ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митний декларації не вказав. В подальшому виявлені генератори визнав своєю власністю. Достовірність відомостей, вказаних у цій декларації позивач засвідчив своїм підписом. Разом з тим ОСОБА_1 жодних документів щодо вартості предметів порушення митних правил митному органу не надав, а в письмовому поясненні вказав, що намагався ввезти на митну територію України 22 генератори, але у зв`язку з тим що не знав кількість, з 22 генераторів повернули один. Листом Львівської митниці №7.4-4/20-03/7/22403 від 17.11.2022 року у Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень скеровано постанову про призначення експертизи в справі, про порушення митних правил №1 171/20900/22 від 15.11.2,022. В ході проведення експертизи стало відомо, що 15.11.2022 тимчасово вилучений товар, протоколом, про порушення митних правил №1171/20900/22 від 08.11.2022 року, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 року №190-АД передано ЗСУ, про що складено акт №337 від 15.11.2022 року про примусове відчуження майна. Враховуючи наведене, митницею відкликано лист Львівської митниці №7.4-4/20- 03/7/22403 від 17.11.2022 року. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від-08.11.2022 року №190-АД виданий у зв`язку з введенням воєнного стану та відповідно до пункту №1 ст. 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження майна, в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» №4756-VI від 17.05.2012 року та у відповідності до п.4 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» був погоджений начальником Яворівської районної адміністрації. Тому представник вважає, що таким чином зазначений порядок передачі майна Львівською митницею не порушений. Крім того, на копії наказу від 08.11.2022 року №190- АД є всі необхідні реквізити в т.ч. печатка військової частини НОМЕР_1 . печатка Яворівської районної військової адміністрації. Згідно з пунктому 3.2 посадової інструкції «застосування заходів тарифного й нетарифного регулювання» державний інспектор ВМО №3 м/п Яворів, виконуючи свої посадових обов`язки відповідно до ст. 57 МК України визначає вартість товарів. Згідно з довідкою від 08.11.2022 року загальна вартість вилучених предметів в справі про порушення митних правил № 1171/20900/22 становить 281988,30 грн.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою в.о. заступника начальника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Приходька Ю.Б. у справі про порушення митних правил № 1171/20900/22 від 27.12.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.2 ст.471 Митного Кодексу України і накладено стягнення - штраф у розмірі 30% вартості товарів - 84596,49 грн. , стягнуто з нього на користь митниці 651,49 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці та постановлено повернути вилучений тимчасово товар.

З даної постанови вбачається, що 08 листопада 2022 року о 13 годині 35 хвилин ОСОБА_1 на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CD1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , причіп реєстраційний номер НОМЕР_3 прямував з Великобританії в Україну в якості водія, повертаючись з приватної поїздки, через пункт пропуску "Краківець-Корчова", митного поста "Яворів", Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу руху - «червоний коридор». Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів, які є обов`язкові для письмового декларування і товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Перед початком митного контролю гр. України ОСОБА_1 було видано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила. Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій заявив про наявність у нього «особисті речі - 10 сумок та генератор MAXPEEDINGRODS NXR 3500 вагою 20,5 кг.». Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № «341», під час проведення митного огляду окрім особистих речей та задекларованого товару в даному транспортному засобі без ознак приховування виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: генератори бензинові тм. «Diamond Power», модель «GG3800», потужністю 1,8 kW, виробництва - Китай, без ознак користування -2 шт., загальною вагою 70 кг.

генератори бензинові тм. «ІМРАХ», модель «INVERTER», потужністю 1,8 kW, виробництва - Великобританія, без ознак користування -5 шт., загальною вагою 105 кг.; генератори бензинові тм. «ІМРАХ», модель «INVERTER», потужністю 1,5 кЖ/ виробництва - Великобританія, без ознак користування -3 шт., загальною вагою 60 кг ; генератори бензинові тм. «STANLEY», модель «SG2400Basic», потужністю 2,4 kW, виробництва - Китай, без ознак користування -4 шт., загальною вагою 166 кг ; генератори бензинові тм. «ІМРАХ», модель «PROFESIONAL POWERTOOLS», потужністю 1,8 kW,виробництва - Великобританія, без ознак користування -6 шт., загальною вагою 126 кг ; генератор бензиновий тм. «BLACK LINE», модель «INV 3600SERIES», потужністю 3,6 kW,виробництва - Китай, без ознак користування -1 шт., загальною вагою 24 кг. Про наявність виявлених під час митного огляду товарів ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митний декларації не вказав. В подальшому виявлені генератори визнав своєю власністю. Достовірність відомостей, вказаних у цій декларації ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України. Товари, що не перевищували неоподатковану норму були йому та пасажирам пропущені на митну територію України. Частиною 1 ст. 511 МК України визначено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатись, на підставі чого вказані генератори були тимчасово вилучені протоколом про порушення митних правил №1171/20900/22 від 08.11.2022 та передані на склад Львівської митниці. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 №190-АД на підставі акту про примусове відчуження або вилучення майна від 15.11.2022 №337, товари вартістю 281 988,30 гривень (вартість товарів згідно вказаного акту), які були тимчасово вилучені протоколом про порушення митних правил №1171/20900/22 від 08.11.2022. Львівською митницею передані представнику військової частини НОМЕР_1 . Враховуючи ту обставину, що товари тимчасово вилучені протоколом про порушення митних правил №1171/20900/22 від 08.1 1.2022, були передані Львівською митницею військовій частині НОМЕР_1 , експертиза щодо визначення їх вартості, не проводилась / а. с. 10-13/.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 статті 471 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами. Санкція даної статті передбачає накладення на правопорушника стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
Відповідно до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з ч.1 ст.374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Нормами ч.4 ст.374 МК України визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім цього, в рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".
Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Таким чином, у справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У матеріалах справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 відсутні рахунки-фактури, які б підтверджували вартість товару, висновок експерта щодо встановлення вартості товару, натомість в матеріалах міститься довідка щодо орієнтовної вартості товару.

Однак, дана довідка не є належним доказом у справі, оскільки митним органом визначено орієнтовну вартість тимчасово вилученого товару, а не фактичну вартість товару.

Як стороною позивача, так і стороною відповідача суду не представлено належних доказів, які б дали змогу визначити вартість товару, що був предметом порушення митних правил.

Таким чином, суд не може встановити об`єктивні обставини справи за відсутності належних та допустимих доказів вартості товару.

В оскаржуваній постанові відсутнє посилання на будь-який інший доказ щодо визначення вартості товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, у даній справі відсутні належні докази фактичної точної вартості товару, у процесі розгляду справи про порушення митних правил чи справи в суді таких доказів не здобуто.

Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.471 МК України відповідачем не доведена.

Суд вважає, що докази, які надані представником відповідача на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, не є належними та достатніми.

Докази по справі мають бути належними та допустимими. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.
Так, митна експертиза це спеціальне науково-практичне дослідження, що проводиться експертами з метою рішення завдань митної справи для з`ясування питань, що виникають у процесі виконання вимог митного законодавства. У разі потреби, для здійснення митного контролю, можуть залучатися спеціалісти та експерти.
Положеннями ч. 1 ст. 515 МК України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.
Згідно з ч. 2 ст. 515 МК України експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.
Визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи (ч. 1 ст. 516 МК України).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, експертиза по визначенню митної вартості незадекларованих товарів у даній справі не проводилась.
Окрім того, суд зауважує, що у даному випадку була встановлена приблизна вартість незадекларованих товарів, що є неприпустимим, оскільки сума адміністративного стягнення у виді штрафу за ч.2 ст. 471 КПК України встановлюється саме в залежності від вартості товарів.
Відповідно до вимог ст. 527 МК України, по справі про порушення митних правил, в разі неповноти проведеного провадження по справі, яке не може бути усунуте при розгляді справи, або при наявності інших обставин, які перешкоджають розгляду адміністративної справи по суті, суд виносить постанову про проведення додаткової перевірки.
Отже, митному органу необхідно з`ясувати вказані обставини для всебічного та повного визначення обставин справи на підтвердження вини особи, яка притягується до відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч.2 ст.495 МК України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Таким чином, суд вважає, що представник митного органу при розгляді справи про порушення митних правил №1171/20900/22 зобов`язаний був, на підставі доказів передбачених ст.495 МК України, належним чином з`ясувати усі обставини справи, зокрема, фактичну вартість товарів, а не орієнтовну, оскільки від даної вартості залежить розмір накладення штрафу та відповідно до встановлених фактів надати правильну юридичну оцінку діям позивача. Однак, вказаних обставин у порушення вимог ст.489 МК України, посадовою особою Львівської митниці на підставі належних доказів не встановлено, внаслідок чого, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд приходить до висновку, що в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та доказів, які б спростовували обставини, на які покликається позивач. Отже, протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, відповідачем не доведені.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, відповідачем не доведені, а встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на наявність фактів, які ставлять під сумнів законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення.

Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України. Відповідачем в ході розгляду справи не представлено достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає передчасним та необґрунтованим.

Наведені обставини, відповідно до ст.531 МК України, є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Суд вважає, що мотиви наведені митним органом в оскаржуваній постанові на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, не є достатніми, оскільки провадження у справі відбулось без забезпечення повноти дослідження обставин справи, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід направити на новий розгляд до Львівської митниці Державної митної служби. При цьому, під час розгляду справи уповноваженому органу слід врахувати обставини, наведені у даному судовому рішенні, які стали підставою для скасування оскаржуваної постанови, усунути вказані недоліки та оцінити доводи позивача.

Виходячи з наведеного позов підлягає до часткового задоволення.

Окрім цього, суд вважає, що заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Позивач зазначає, що раніше не мав змоги звернутися до суду, оскільки 27.12.2022 року митним органом йому було усно повідомлено про прийняття відповідної постанови та притягнення його до відповідальності за порушення ч.2 ст.471 МК України. Копію постанови Львівської митниці у справі про порушення митних правил №1171/20900/22 від 27.12.2022 року ОСОБА_1 отримав 04.01.2023 року, а тому внаслідок відсутності тексту постанови, а саме підстав, аргументів та мотивів митного органу щодо притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, позивач не мав можливості оскаржити документ у встановлені строки.

Суд вважає, що обставина пропущення строку позовної давності є поважною, тому строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.

Керуючись ст.ст.251, 288 КУпАП, ст.ст.467, 471, 487, 491, 498, 531 МК України ст.ст. 2, 6, 73, 76, 77, 122, 139, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286, 289 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Скасувати постанову в.о. заступника начальника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Приходька Ю.Б. винесену у справі про порушення митних правил № 1171/20900/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.2 ст.471 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 84596,49 грн. штрафу та стягнення з нього на користь митниці 651,49 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.2 ст.471 МК України направити на новий розгляд до Львівської митниці Державної митної служби України .
У задоволенні решта позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 27.04.2023 року.

Суддя О.Р.Юрків.