Справа № 200/515/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року Справа№200/515/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно неповного нарахування та невиплати повної додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" військовослужбовцю Державної прикордонної служби ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , протиправною;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) видати наказ, яким перерахувати та виплатити позивачу з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100 000 гривень пропорційною в розрахунку на місяць військовослужбовцю Державної прикордонної служби ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

В обґрунтування позову позивач вказує, що він проходить військову службу в НОМЕР_4 прикордонному загоні (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України.

У лютому 2023 року позивач, через свого уповноваженого представника, звернувся до відповідача із запитом щодо нарахування та виплати позивачу у період з січня 2022 року по грудень 2022 року підвищеної додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Як зазначається у позовній заяві, згідно з довідкою, яка була надана на запит, у період з січня 2022 року по грудень 2022 року позивач отримував додаткову винагороду тільки у розмірі 30 000 грн. і не отримував підвищеної додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

На переконання позивача, враховуючи проходження служби та безпосередню участь у бойових діях на території Донецької області, яка є, по суті, зоною бойових дій, він має право на отримання підвищеної додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

Зокрема, як вказує відповідач у відзиві на позов, на виконання пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 від 28.02.2022 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ № 392-АГ від 30.07.2022 року "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168", яким визначаються підстави і умови нарахування і виплати додаткової винагороди, у тому числі перелік документів, які оформлюються для здійснення нарахування і виплати цієї винагороди (пункти 4, 5, тощо).

Обов`язок оформлення документів, необхідних для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди, відповідно до наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ покладається на начальників органів Держприкордонслужби (командирів військових частин), які ведуть або вели бойові дії, та до яких для виконання завдань відряджені військовослужбовці.

На підставі зазначених документів, які надаються командиром військової частини, до якої був відряджений військовослужбовець, командиром військової частини, на грошовому забезпеченні якої перебуває такий військовослужбовець, здійснюється нарахування коштів і видається наказ про виплату підвищеної додаткової винагороди цьому військовослужбовцю за дні безпосередньої участі у бойових діях чи заходах за відповідний період.

Враховуючи те, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого був відряджений позивач, не було надано документів що підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ (у тому числі довідки, згідно з якими нараховується виплата додаткової винагороди), підвищена додаткова винагорода позивачу за період перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_5 прикордонного загону не нараховувалась і не виплачувалась.

У той же час, у періоди проходження позивачем військової служби у районі ведення бойових дій підвищена додаткова винагорода позивачу нараховувалась та виплачувалась.

Відповідач звертає увагу на те, що розпорядником коштів - Адміністрацією Державної прикордонної служби, у відповідь на запит позивача, було також підтверджено відсутність у відповідача правових підстав для нарахування та виплати позивачу підвищеної додаткової винагороди за період перебування позивача у відрядженні на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_1 (лист від 09.02.2023 року № 21/5748-23).

Додатково відповідач зазначає про те, що з грудня 2022 року наказ від 30.07.2022 року № 392-АГ був скасований наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.12.2022 року № 628-АГ, однак цей наказ містить аналогічні положення щодо підстав та умов нарахування і виплати додаткової винагороди.

При цьому, як вказує відповідач, накази Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 року № 392-АГ та від 09.12.2022 року № 628-АГ не були оскаржені та не визнані неправомірними у встановленому законом порядку, тобто є чинними.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.02.2023 року подану ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 позовну заяву про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/515/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , 06 грудня 1983 року, є громадянином України, про що свідчить надана до справи копія паспорта № НОМЕР_6 (виданий 08.04.2021 року, дійсний до 08.04.2031 року), РНОКПП НОМЕР_2 .

Згідно з наказом Голови Державної прикордонної служби України від 18.04.2022 року № 365-ОС позивача було зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_7 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ).

На підставі наказу начальника НОМЕР_7 прикордонного загону від 29.04.2022 року № 158-ОС позивача було зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 .

Як вказується відповідачем та не заперечується позивачем, з 29.04.2022 року позивач брав участь у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи у Донецькій області.

11.07.2022 року, відповідно до наказу начальника НОМЕР_7 прикордонного загону, позивач був направлений у службове відрядження до НОМЕР_8 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_9 ) АДРЕСА_2 .

У вересні 2022 року позивача було передислоковано з ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_10 ).

Далі позивач перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.11.2022 року відповідач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом про надання наявної інформації щодо безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях чи заходах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова КМУ № 168) та наказом від 30.07.2022 року № 392-АГ, за період виконання завдань протягом вересня 2022 року - жовтня 2022 року (лист від 25.11.2022 року № 22/2811-22-вих), у відповідь на який начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про відсутність такої інформації.

Як видно з листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.11.2022 року № 22/4820-22-вих, який був наданий у відповідь на вищевказаний запит відповідача, підрозділи Держприкордонслужби, що знаходяться у Чернігівській та Сумській областях, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення; враховуючи положення розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України "Щодо однакового трактування положень" від 17.04.2022 року № 21-1215-2022 (стосовно збільшення додаткової винагороди до 100 000 грн.), довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень-жовтень 2022 року у складі Військової частини НОМЕР_10 , не опрацьовувались; копії рапортів стосовно виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_7 прикордонного загону за вересень-жовтень 2022 року направлені до НОМЕР_7 прикордонного загону для прийняття правового рішення.

Водночас, згідно з наданою позивачем довідкою від 08.01.2023 року № 4175, виданою командиром Військової частини НОМЕР_10 , з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, 01.12.2022 року, з 13.12.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 08.01.2023 року позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Сумської області (підстава - бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року № 165 гриф).

У лютому 2023 року позивач, через свого уповноваженого представника, звернувся до відповідача із запитом про надання інформації та документів стосовно нарахування і виплати позивачу у період з січня 2022 року по грудень 2022 року підвищеної додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. відповідно до Постанови КМУ № 168.

Запит з аналогічних питань був направлений представником позивача до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Листом від 03.02.2023 року № 11-753 відповідачем, у відповідь на вказаний запит, було надано архівну відомість за період з січня 2022 року по грудень 2022 року та розрахунковий лист за січень 2023 року відносно позивача.

Зі змісту архівної відомості видно, що у період з травня 2022 року по серпень 2022 року позивачу щомісячно було нараховано та виплачено грошову винагороду згідно з Постановою КМУ № 168, із застосуванням пропорційного підходу, у наступних розмірах:

- травень 2022 року - 18 000,00 грн. та 7 000,00 грн.;

- червень 2022 року - 30 000,00 грн. та 70 000,00 грн.;

- липень 2022 року - 30 000,00 грн. та 70 000,00 грн.;

- серпень 2022 року - 30 000,00 грн. та 22 580,65 грн.

Інформації стосовно нарахування та виплати позивачу підвищеної грошової винагороди у розмірі до 100 000 грн. у період з вересня 2022 року по грудень 2022 року, тобто під час його перебування у службових відрядженнях на ділянці НОМЕР_8 прикордонного загону та на ділянці НОМЕР_5 прикордонного загону, дана архівна відомість не містить.

Відповідно до листа від 09.02.2023 року № 21/5748-23, наданого на запит представника позивача Адміністрацією Державної прикордонної служби України, було повідомлено, що у вересні-жовтні 2022 року позивач перебував на бойових позиціях, але участі у бойових діях або заходах, визначених пунктом 2 наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ, не брав (лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.02.2023 року № 22/838-23-вих); довідки, що передбачені додатком 2 до наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ, на адресу Військової частини НОМЕР_1 не направлялись; підстави для нарахування підвищеної додаткової винагороди у НОМЕР_7 прикордонного загону відсутні.

Отже, спірним у цій справі є питання щодо нарахування і виплати позивачу підвищеної грошової винагороди у розмірі до 100 000 грн. відповідно до Постанови КМУ № 168.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, а також стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до положень частини 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частина 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань кваліфікованим особовим складом, а також враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 року № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови КМУ № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється у порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Суд зауважує, що у даному переліку державних органів, уповноважених затверджувати порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, а також особам рядового і начальницького складу, відсутня Адміністрація Державної прикордонної служби України.

Відносно військовослужбовців, які проходять військову службу в органах Державної прикордонної служби України, згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558 було затверджено окрему Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Зазначена Інструкція (далі - Інструкція № 558) містить загальні положення про правила та умови виплати грошового забезпечення, а також визначає структуру (складові) грошового забезпечення, яка є аналогічною наведеній у частині 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про ведення воєнного стану в Україні" (затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року) в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 року, № 58/2023 від 06.02.2023 року воєнний стан в Україні продовжувався.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

28.02.2022 року на виконання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про ведення воєнного стану в Україні", а також Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" була прийнята Постанова КМУ № 168.

Пунктом 1 Постанови КМУ № 168 (в редакції від 28.02.2022 року) було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Дана редакція пункту 1 Постанови КМУ № 168 неодноразово зазнавала змін протягом 2022 року, однак у кожній із редакцій пункт 1 Постанови КМУ № 168 передбачав, що розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виключно безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови КМУ № 168 (в редакції від 19.07.2022 року) було установлено, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

На виконання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та положень пункту 2-1 Постанови КМУ № 168 Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видало наказ від 30.07.2022 року № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168".

Абзацом 2 пункту 1 наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ передбачено, що додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Пунктами 2, 3 наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ визначені заходи, які відносяться до безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Пункти 4, 5 наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ установлюють вимоги до документів, які підтверджують участь у бойових діях чи заходах, передбачених пунктом 2 даного наказу (у тому числі для відряджених військовослужбовців).

На заміну наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ Адміністрація Державної прикордонної служби України 09.12.2022 року видала майже аналогічний за змістом наказ № 628-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168".

Враховуючи, що обидва згадані накази Адміністрації Державної прикордонної служби України були прийняті у спірний період проходження військової служби позивачем і містять аналогічні за змістом положення, викладені у цьому рішенні висновки суду є застосовними як до наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ, так і до наказу від 09.12.2022 року № 628-АГ.

Відповідно до наказу від 30.07.2022 року № 392-АГ, цей наказ виданий на виконання, зокрема, пункту 2-1 Постанови КМУ № 168 (у чинній на дату видачі цього наказу редакції), згідно з яким повноваження на встановлення порядку і умов виплати додаткової винагороди та одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, були надані керівникам відповідних міністерств та державних органів.

Згідно з пунктом 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 533 (далі - Положення № 533), визначено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Пунктом 9 Положення № 533 визначено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України в межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Отже, відповідно до вказаного Положення № 533 діяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України у віднесених до її компетенції питань, у тому числі питань, які стосуються виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, спрямовує та координує Міністр внутрішніх справ, що повністю узгоджується зі змістом статті 9 Закону № 2011-ХІІ, пунктом 3 Постанови КМУ № 704 та Інструкцією № 558.

Водночас, накази від 30.07.2022 року № 392-АГ та від 09.12.2022 року № 628-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168" були видані Адміністрацією Державної прикордонної служби України без їх погодження з Міністром внутрішніх справ.

Пунктом 11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року № 878, установлено, що Міністр внутрішніх справ має право, серед іншого, видавати обов`язкові до виконання центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовує та координує Міністр внутрішніх справ, накази та доручення з питань, що належать до компетенції таких органів.

Так, наказом за підписом Міністра внутрішніх справ від 22.06.2022 року № 383, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05.07.2022 року за № 741/38077, затверджено Інструкцію з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови КМУ № 168.

Однак, враховуючи, що спірним у цій справі є питання нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168, вказана Інструкція не застосовується до спірних правовідносин.

На виконання вимог пункту 2-1 Постанови КМУ №168 наказом за підписом Міністра внутрішніх справ від 26.01.2023 року № 36, який був зареєстрований у Міністерстві юстиції України 31.01.2023 року за № 196/39252, затверджений Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, який розповсюджується на виплати, передбачені як пунктом 1 Постанови КМУ № 168, так і пунктом 2 цієї постанови.

Проте, з огляду на дату набрання чинності (01.02.2023 року), даний Порядок також не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У той же час, затвердження вказаного вище Порядку саме наказом Міністра внутрішніх справ свідчить про наявність у Міністра внутрішніх справ (а не у Адміністрації Державної прикордонної служби України) відповідної компетенції, а також про те, що саме Міністр внутрішніх справ є "керівником відповідного міністерства" відносно Держприкордонслужби у розумінні пункту 2-1 Постанови КМУ № 168.

Інших наказів, які би встановлювали порядок та умови виплати додаткової винагороди або одноразової грошової допомоги, які передбачені Постановою КМУ № 168, Міністром внутрішніх справ у період з лютого 2022 року по січень 2023 року не видавалось.

Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 року № 392-АГ та від 09.12.2022 року № 628-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168", суд зазначає про таке.

Згідно з частиною 3 статті 117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, установленому законом.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" від 03.10.1992 року № 493/92 було визначено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Указу Президента України від 03.10.1992 року № 493/92 державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Згідно з пунктом 2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року № 731 (далі - Положення № 731) установлено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси та стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють, скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

Пунктом 15 Положення № 731 передбачено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення цих вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Оскільки згадані вище накази Адміністрації Державної прикордонної служби України містять норми, які зачіпають права громадян (військовослужбовців) на отримання додаткової винагороди та встановлюють організаційно-правовий механізм реалізації таких прав, вони підлягають обов`язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

З огляду на те, що дані накази Адміністрації Державної прикордонної служби України не проходили державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України в установленому чинним законодавством порядку, ці накази не можуть вважатися такими, що набрали чинності та не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Доводи відповідача щодо того, що дані накази Адміністрації Державної прикордонної служби України не були оскаржені та не визнані неправомірними у встановленому законом порядку, тож є чинними, судом до уваги не приймаються з наведених вище підстав.

Враховуючи вищевикладене, а також раніше наведені у даному рішенні висновки суду стосовно відсутності у Адміністрації Державної прикордонної служби України необхідної компетенції щодо самостійного визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди чи одноразової грошової допомоги, суд не приймає до уваги посилання відповідача на накази Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 року № 392-АГ та від 09.12.2022 року № 628-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168" як на обов`язкові для виконання начальниками (командирами) військових частин та військовослужбовцями.

За змістом частин 2, 6 статті 7 КАС України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Як вже було зазначено вище, Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, за відсутності порядку та умов виплати додаткової винагороди, установленої згідно з пунктом 1 Постанови КМУ № 168, які були би затверджені уповноваженим на це керівником міністерства і зареєстровані Міністерством юстиції України, а також нечинності наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 року № 392-АГ і від 09.12.2022 року № 628-АГ, єдиним чинним у спірний період проходження військової служби позивачем нормативно-правовим актом, яким визначались підстави, порядок і умови нарахування і виплати відповідачем додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, була сама Постанова КМУ № 168.

Як вже було вказано, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди до 100 000 грн. є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Судом установлено, що позивач зарахований до списків особового складу і на всі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 за наказом начальника НОМЕР_7 прикордонного загону від 29.04.2022 року № 158-ОС після його прибуття з ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, у період з 24.02.2022 року до 29.04.2022 року позивач не мав право на виплату додаткової винагороди згідно з Постановою КМУ № 168, оскільки у цей період позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги за вказаний вище період є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У період з 29.04.2022 року до 11.07.2022 року позивач брав участь у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи у Донецькій області, що не заперечується сторонами.

Відповідно до архівної відомості за 2022 рік позивачу у травні, червні, липні, серпні 2022 року було нараховано за квітень, травень, червень, липень 2022 року та виплачено додаткову винагороду за Постановою КМУ № 168 у розмірі до 100 000 грн. пропорційно часу його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення у період здійснення зазначених заходів.

Ці обставини підтверджуються також наявними у справі витягами з наказів начальника НОМЕР_7 прикордонного загону від 08.05.2022 року № 169-ОС, від 08.06.2022 року № 212-ОС, від 08.07.2022 року № 275-ОС та від 07.08.2022 року № 311-ОС (з додатками до них).

Відтак, за період з 29.04.2022 року до 11.07.2022 року позивачу була у повному обсязі виплачена додаткова винагорода за Постановою КМУ № 168 у розмірі до 100 000 грн., що виключає задоволення позовних вимог за даний період.

З 11.07.2022 року по 31.12.2022 року позивач перебував у службових відрядженнях на ділянках ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених у статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вже зазначалося раніше, згідно з довідкою від 08.01.2023 року № 4175, яка була видана командиром Військової частини НОМЕР_10 , у періоди з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, 01.12.2022 року, з 13.12.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 08.01.2023 року позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії на території Сумської області на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року № 165 гриф.

Вказана довідка від 08.01.2023 року № 4175 підписана командиром Військової частини НОМЕР_10 , підпис командира скріплений печаткою Військової частини НОМЕР_10 .

Суд зауважує, що нормами Постанови КМУ № 168 не затверджено конкретних форм документів, якими має підтверджуватися безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а накази Адміністрації Державної прикордонної служби України "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168" від 30.07.2022 року № 392-АГ та від 09.12.2022 року № 628-АГ, як вже було вказано, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищенаведене, дану довідку Військової частини НОМЕР_10 від 08.01.2023 року № 4175 слід вважати належним документом, який має прийматися відповідачем до уваги при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової винагороди на підставі Постанови КМУ № 168.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач протиправно не видав наказ про нарахування та не виплатив позивачу додаткову винагороду у розмірі до 100 000 грн. відповідно до Постанови КМУ № 168 за період жовтень-грудень 2022 року пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення у період здійснення зазначених заходів, згідно з довідкою № 4175 від 08.01.2023 року, яка видана командиром Військової частини НОМЕР_10 , внаслідок чого позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

У той же час, позивачем не доведено факту безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення у період здійснення цих заходів, під час його знаходження у службовому відрядженні на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_5 та у періоди його знаходження у службовому відрядженні на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_1 , які не зазначені у довідці від 08.01.2023 року № 4175, що була видана командиром Військової частини НОМЕР_10 .

Суд зауважує, що виконання бойових наказів (розпоряджень) та безпосередня участь у бойових діях або у забезпечені здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії - не тотожні поняття.

Позивачем не надано до суду доказів які були би для відповідача підставою для видачі наказу про виплату позивачеві підвищеної додаткової винагороди згідно з Постановою КМУ № 168, із застосуванням пропорційного підходу до визначення її розміру, і які б підтвердили конкретні дати (або періоди) саме безпосередньої участі у бойових діях або у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення у період здійснення цих заходів, під час знаходження позивача у відрядженні на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_5 та у періоди його знаходження у службовому відрядженні на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_1 , які не зазначені у довідці від 08.01.2023 року № 4175, що була видана командиром Військової частини НОМЕР_10 .

З огляду на викладене, позовні вимоги за вказані періоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно неповного нарахування та невиплати повної додаткової винагороди позивачу згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- зобов`язання відповідача видати наказ, яким здійснити нарахування та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з жовтня 2022 року по грудень 2022 року в розмірі до 100 000 грн. у розрахунку на місяць, пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення у період здійснення вказаних заходів, згідно з довідкою від 08.01.2023 року № 4175, виданою командиром Військової частини НОМЕР_10 .

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судовий збір ним не сплачувався, отже, відшкодуванню він не підлягає.

Разом з цим, у позовній заяві позивач вказує, що у зв`язку з розглядом цієї справи ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Як зазначає позивач, між ним і адвокатом Урсаленком Богданом Олександровичем був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги від 22.01.2023 року № 227.

Розмір витрат на правову допомогу (гонорару) становить 6000,00 грн.

У пункті 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд стягнути на його користь витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До пов`язаних із розглядом справи витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову і (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом установлено, що між позивачем у цій справі та адвокатом Урсаленком Богданом Олександровичем був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги від 22.01.2023 року № 227.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 08.02.2023 року серії ВА № 1046333, виданим адвокатом Урсаленком Богданом Олександровичем на підставі договору від 22.01.2023 року № 227, правничу допомогу має надавати адвокат Урсаленко Богдан Олександрович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР № 000004 від 25.12.2014 року), який і є представником позивача у даній справі.

За змістом умов розділу 3 вказаного вище договору від 22.01.2023 року № 227 обсяг та вартість наданої за цим договором правової допомоги визначаються додатком до договору. Клієнт компенсує адвокату всі інші витрати, пов`язані з розглядом справи.

Наданий до справи розрахунок гонорару за професійну правничу (правову) допомогу ("Додаток до договору") свідчить, що розмір гонорару складає 6000,00 грн.

Суд зауважує, що Закон України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Законом України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Положенням про форму та зміст розрахункових документів, яке було затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 року, та Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що було затверджене постановою Правління Національного банку України № 148 від 29.12.2017 року, не визначаються порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки вказані акти не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що чинним законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Відтак, адвокат може видати клієнту, на його вимогу, документ, складений в довільній формі (квитанція, довідка, тощо), який і буде підтверджувати факт отримання коштів.

Позивачем не надано до суду доказів фактичної сплати гонорару адвокату, проте, за пунктом 1 частини 3 статті 134 КАС України, відшкодуванню підлягають не лише фактично понесені стороною витрати, а й ті, що підлягають сплаті відповідною стороною.

З огляду на викладене, витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Як було вказано, відповідно до розрахунку гонорару за професійну правничу (правову) допомогу ("Додаток до договору") розмір гонорару складає 6000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частин 6 та 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на ту сторону, яка заявляє клопотання з приводу зменшення витрат на оплату правничої (правової) допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд має право зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката виключно у випадку наявності про це клопотання від іншої сторони та не має права зменшувати таких витрат за власною ініціативою.

Схожу за суттю правову позицію викладено у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

У наданому до суду відзиві на позовну заяву чи у матеріалах будь-які клопотання з боку відповідача про зменшення розміру витрат на правничу (правову) допомогу та обґрунтування їх неспівмірності відсутні.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд фактично задовольнив обидві заявлені позивачем пов`язані між собою немайнові позовні вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, внаслідок чого судові витрати у вигляді витрат позивача на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 6000,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись положеннями Конституції України, Законами України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про Державну прикордонну службу України", постановами Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", "Про затвердження Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України", "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", Указами Президента України "Про ведення воєнного стану в Україні", "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно неповного нарахування та невиплати повної додаткової винагороди військовослужбовцю Державної прикордонної служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) видати наказ, яким здійснити нарахування та виплатити військовослужбовцю Державної прикордонної служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_1 ) додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з жовтня 2022 року по грудень 2022 року в розмірі до 100 000 грн. у розрахунку на місяць, пропорційно часу безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення у період здійснення вказаних заходів, згідно з довідкою від 08.01.2023 року № 4175, виданою командиром Військової частини НОМЕР_10 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Повне судове рішення складене 24 квітня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч