Справа № 753/3171/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/3171/22 Головуючий у 1 інстанції: Котвицький В.Л.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника командира роти батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної служби у Київській області капітана поліції Бабака Максима Геннадійовича, Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної служби у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника командира роти батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної служби у Київській області капітана поліції Бабака Максима Геннадійовича, Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної служби у Київській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 125500 від 08.02.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року позов задоволено. Скасовано постанову серії БАА № 125500 від 08.02.2022, винесену заступником командира роти Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної служби у Київській області капітаном поліції Бабаком М.Г. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП - закрито.

Не погодившись з рішенням суду, Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт законності зупинки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.02.2022 о 14 год. 15 хв. заступником командира роти Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної служби у Київській області капітаном поліції Бабаком М.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 125500 від 08.02.2022, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 08.02.2022 о 12 год. 52 хв. в Київській області, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ДПМА, АЗС «КЛО», водій керуючи ТЗ, здійснив зупинку на пішохідному переході та в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1а, 2.4, 15.9.г, 33, 3.34 ПДР, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно приспів частини 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, заступником командира роти батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної служби у Київській області капітана поліції Бабаком М.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 08 лютого 2022 року серії БАА №125500, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно даної постанови, 08.02.2022 о 12 год. 52 хв. в Київській області, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ДПМА, АЗС «КЛО», водій, керуючи транспортним засобом «Ford S-MAX», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на пішохідному переході та в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1а, 2.4, 15.9.г, 33, 3.34 ПДР, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Водночас, як вбачається з позовної заяви, позивач стверджує, що він не порушував правил дорожнього руху та не здійснював зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а прийшов, щоб забрати свій автомобіль, на якому приїхала дружина.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Отже, наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищезазначене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів, зокрема, відеозапису чи засобів фотозйомки, а також пояснень свідків, що свідчили би про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та здійснив зупинку на пішохідному переході в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Таким чином, доводи апелянта про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт законності зупинки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

За приписами пункту 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водночас, пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

З аналізу частини першої статті 126 КУпАП вбачається, що відповідальність водія за порушення цієї норми настає у разі керування або експлуатації цим транспортним засобом.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а(2-іс/811/3/17).

Разом з тим, апелянтом не надано будь-яких доказів, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом «Ford S-MAX», д.н.з. НОМЕР_1 , а отже, позивач за даних обставин не виступав у якості водія, тому, вимога інспектора поліції про необхідність пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб була незаконною.

Як наслідок, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КупАП.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 522/2280/16-а, від 19 червня 2019 року у справі № 711/4707/17 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, апелянтом не доведено що позивач здійснював керування транспортним засобом, а отже, дані судові рішення прийнято Верховним Судом за інших обставин справи та правовідносин, а тому, викладені в них висновки не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі.

В силу вимог частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив наступне: «…У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність скасування постанови серії БАА № 125500 від 08.02.2022 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Так, апелянт стверджує, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 статті 126 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Апелянт зазначає, що Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, як співвідповідач, судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача судом проведено також не було. Таким чином, апелянт вважає, що позивачем заявлено позов до неналежних відповідачів.

При цьому, апелянт посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17 та від 26 грудня 2019 року у справі за №724/716/16-а.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта необгрунтованими, з огляду на наступне.

Дослідивши зазначені судові рішення Верховного Суду, колегія суддів встановила, що у них спір виник за інших фактичних обставин: у справі № 742/2298/17 відповідачем був Головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернігівській області Савенко Любов Миколаївна; у справі № 724/716/16-а відповідачем був державний інспектор сільського господарства у Чернівецькій області Дробот Василь Дмитрович. При цьому, органи, у яких працюють відповідачі до участі у справі в якості співвідповідачів судом залучені не були.

Водночас, у даній справі №753/3171/22 відповідачем також є Батальйон патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної служби у Київській області Департаменту патрульної поліції.

Зазначені відмінності у фактичних обставинах справи виключають можливість врахування висновків Верховного Суду у справах № 742/2298/17 та № 742/2298/17.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відзив на позовну заяву було подано Миловою Р.С. , що діяла на підставі довіреності Департаменту патрульної поліції. Тобто, Департаменту патрульної поліції було відомо про розгляд даної справи та ним викладено заперечення на доводи позовної заяви. Водночас, у зазначеному відзиві на позовну заяву Департаментом патрульної поліції будь-яких клопотань про залучення його у якості співвідповідача чи заміни відповідача на належного суду не заявлено.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 09 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.