Справа № 200/2282/22
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року Справа№200/2282/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2022 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 завернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язання відповідача призначити позивачеві з 20 грудня 2021 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV, зарахувавши до пільгового стажу роботи повний робочий день у шахті: період навчання з 01 вересня 1983 року по 09 січня 1987 року, періоди військової служби з 22 квітня 1987 року по 24 червня 1989 року, з 01 квітня 1999 року по 31 березня 2010 року, періоди роботи з 04 вересня 1989 року по 19 жовтня 1989 року, з 19 жовтня 1989 року по 14 грудня 1989 року, з 14 грудня 1989 року по 22 вересня 1994 року, з 22 вересня 1994 року по 01 квітня 1999 року, з 20 вересня 2010 року по 30 березня 2017 року;

зобов`язання відповідача провести позивачеві розрахунок пенсії з урахуванням довідок від 21 вересня 2021 року № 3644, від 28 вересня 2021 року № 611, № 612, № 613, № 614, № 615.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з тієї підстави, що уточнюючі довідки про пільговий стаж роботи не підлягають врахуванню, оскільки видані підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній території. Вважає, що таке обґрунтування не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26 серпня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові з підстав, викладених в оскаржуваному рішенні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до участі у справі в якості другого відповідача, розгляд справи розпочато спочатку.

Другий відповідач не скористувався правом на подання відзиву. Ухвалу суду отримав через підсистему «Електронний суд».

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

20 січня 2022 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27 січня 2022 року № 77 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з огляду на відсутність пільгового стажу роботи.

Рішенням визначено, що страховий стаж становить 27 років 01 місяць 00 днів; пільговий стаж роботи позивача 04 роки 04 місяці 11 днів.

За змістом оскаржуваного рішення до пільгового стажу позивача не зараховано:

період проходження військової служби на підставі відомостей військового квитка, в якому в даті прийняття на службу наявно виправлення, незасвідчене належним чином;

періоди роботи: з 19 січня 1987 року по 15 квітня 1987 року згідно з довідкою від 21 вересня 2021 року № 3643 (позивач не визначає зазначений період як спірний);

з 04 вересня 1989 року по 18 жовтня 1989 року, з 19 жовтня 1989 року по 21 вересня 1994 року, з 22 вересня 1994 року по 31 березня 1999 року, з 01 квітня 1999 року по 31 серпня 2010 року згідно з довідкою від 08 жовтня 2021 року № 10/552;

з 20 вересня 2010 року по 30 березня 2017 року згідно з довідкою від 21 вересня 2021 року № 3641, оскільки довідки видано підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території Україні.

Крім того, позовні вимоги стосуються періоду навчання з 01 вересня 1983 року по 09 січня 1987 року, який не визначено оскаржуваним рішенням, але позивач вважає, що він повинен бути зарахований до пільгового стажу.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд доходить таких висновків.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Абзацами 1, 2 пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення із заявою про призначення пенсії, а саме станом на 20 січня 2022 року, досягнув 53 років, що є достатнім за віковим критерієм для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, визначених частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскаржуваним рішенням відповідача встановлено, що страховий стаж позивача складає 27 років 01 місяць 00 днів, тому спірним є лише питання щодо наявності необхідного пільгового стажу.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. […].

Записом № 6 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23 січня 1987 року встановлено, що 04 вересня 1989 року позивача прийнято до виробничого об`єднання «Макіїввугілля» шахтоуправління ім. С.М. Кірова учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті; записом № 7 19 жовтня 1989 року переведено гірником підземним з повним робочим днем у шахті; записом № 8 14 грудня 1989 року присвоєно третій розряд гірника підземного; записом № 9 22 вересня 1994 року позивача переведено гірником по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем у шахті; записом № 10 01 квітня 1999 року переведено бійцем спеціального загону « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; записом № 16 31 серпня 2010 року звільнено за власним бажанням.

Позивач визначає спірні періоди з 04 вересня 1989 року по 19 жовтня 1989 року, з 19 жовтня 1989 року по 14 грудня 1989 року, з 14 грудня 1989 року по 22 вересня 1994 року, з 22 вересня 1994 року по 01 квітня 1999 року, які фактично складають один загальний період з 04 вересня 1989 року по 31 березня 1999 року.

За формою РС-право частину періоду роботи з 01 січня 1999 року по 31 березня 1999 року зараховано до пільгового стажу на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, що також підтверджується рішенням від 27 січня 2022 року № 77, а отже спірним є період з 04 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року.

Частину періоду з 22 вересня 1994 року по 31 грудня 1998 року зараховано лише до страхового стажу; іншу частину - з 04 вересня 1989 року по 21 вересня 21 вересня 1994 року не зараховано, ні до страхового, ні до пільгового. Відмова не обґрунтована, підстав незарахування суд не вбачає.

На підтвердження спірного періоду суду надана довідка від 08 жовтня 2022 року № 10/552, яку видано підприємством, яке знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, відомості якої кореспондуються із записами, внесеними до трудової книжки позивача щодо характеру виконуваних робіт, і відповідно до яких позивач користується правом на призначення пенсії за Списком № 1.

Всіх робочих, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, включено до Списку № 1 розділу І, підрозділу 1, пунктом «а-в» з кодом 1010100а, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Ради Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» № 10 від 26 січня 1991 року (далі постанова № 10), постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11 березня 1994 року № 162 (далі постанова № 162).

Доводи відповідача про неврахування цієї довідки з тих підстав, що вона сформована за даними архівів, які знаходяться на непідконтрольній Україні території, суд не приймає до уваги, оскільки довідка, яка надана позивачем для призначення пенсії видана на підставі первинних документи, які, в свою чергу, сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Суд також зазначає, що діючим законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не встановлено, що необхідною умовою для прийняття та врахування пенсійними органами документів для призначення пенсії є можливість перевірити оригінали документів, на підставі яких видавалась довідка.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17.

Довідка містить посилання на накази про атестацію робочих місць за умовами праці від 17 січня 1994 року № 16 та від 23 січня 1998 року № 34, які додано до матеріалів справи.

Таким чином, аналіз норм законодавства та наведених відомостей свідчить про зайнятість позивача в період роботи з 04 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року за відповідною підземною професією, яка віднесена до Списку № 1.

З метою ефективного захисту прав позивача підлягає зарахуванню до страхового стажу також і період з 04 вересня 1989 року по 21 вересня 1994 року на підставі частини другої статті 9 КАС України.

Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці при виконанні шкідливих робіт, та інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеними професіями у спірні періоди, суду не надано.

Окремо слід зазначити, що у довідці від 08 жовтня 2022 року № 10/552 конкретизовано, що два тижні з 11 вересня 1989 року позивач проходив навчання на курсах гірників підземних з відривом від виробництва та з отриманням під час навчання оплати, виходячи з тарифної ставки гірника підземного 1 розряду.

Листом Міністерства соціального захисту України від 05 листопада 1993 року № 02-82орг роз`яснено, що періоди навчання робітників підземним професіям зараховується до пільгового стажу у разі проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці зазначених робітників за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються.

Враховуючи, що довідкою вказані обставини підтверджено, суд не вбачає підстав для незарахування періоду навчання на курсах до пільгового стажу.

Щодо періоду служби бійцем спеціального загону «Ягуар» з 01 квітня 1999 року по 31 березня 2010 року суд зазначає, що із наведених записів № 10, 11 трудової книжки та відомостей довідки від 08 жовтня 2022 року № 10/552 вбачається, що позивачем допущена описка в даті звільнення зі служби; слід вважати вірним період з 01 квітня 1999 року по 31 серпня 2010 року.

За формою РС-право відповідачем зараховано до страхового стажу зазначений період.

Згідно з абзацом другим пункту першого статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011) […] час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. […].

Виходячи зі змісту вказаної норми, суд не вбачає і відповідних доказів суду не надано, що час проходження служби з 01 квітня 1999 року по 31 серпня 2010 року у військовому формуванні з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України, підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Записом № 17 трудової книжки встановлено, що 20 вересня 2010 року позивача прийнято до відокремленого підрозділу «Шахта «Калинівська-Східна» Державного підприємства «Макіїввугілля» гірником підземним з повним робочим днем у шахті; записом № 18 30 березня 2017 року звільнено за власним бажанням.

Ці записи відповідають спірному періоду з 20 вересня 2010 року по 30 березня 2017 року.

За формою РС-право періоди роботи з 01 жовтня 2010 року по 31 березня 2014 року, з 01 квітня 2014 року по 31 жовтня 2014 року позивачеві зараховано до пільгового стажу на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, що також підтверджується рішенням від 27 січня 2022 року № 77, а отже спірним є періоди з 20 вересня 2010 року по 30 вересня 2010 року та з 01 листопада 2014 року по 30 березня 2017 року.

Окремо слід зазначити, що форма РС-права відображає зарахування до пільгового стажу періоду з 01 вересня 2010 року по 11 вересня 2010 року (11 днів) та до страхового період з 12 вересня 2010 року по 30 вересня 2010 року, але згідно з записами трудової книжки позивач у період з 01 вересня 2010 року по 11 вересня 2010 року не був працевлаштованим.

У рішенні від 27 січня 2022 року № 77 зазначено, що період з 01 вересня 2010 року по 11 вересня 2010 року зараховано до пільгового стажу на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, за якими, у свою чергу, повний вересень 2010 року визначено як пільговий відповідно до коду ЗП3013А1 (працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах […]).

Враховуючи, що зарахований до пільгового стажу період за кількістю днів відповідає періоду з 20 вересня 2010 року по 30 вересня 2010 року, то фактично слід вважати зарахованим останній.

Щодо спірного періоду з 01 листопада 2014 року по 30 березня 2017 року суд зазначає наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відокремлений підрозділ «Шахта «Калинівська-Східна» Державного підприємства «Макіїввугілля» під кодом 39156712 числиться в реєстрі за адресою в місті Макіївка, тобто на території, де органи української влади тимчасово не здійснюють свої повноваження; докази реєстрації змін місцезнаходження товариства на підконтрольну територію відсутні в матеріалах справи.

Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) не містять інформацію щодо нарахування роботодавцем заробітної плати, щодо сплати страхових внесків, щодо визначення спеціального стажу за весь період з 01 листопада 2014 року по 30 березня 2017 року.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач, продовжуючи працювати на підприємстві, яке не перереєстровано на території, підконтрольній Україні, вибув з системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування України; за цих обставин суд вважає за доцільне страховий та пільговий стаж обчислювати за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тому відповідачем вірно відмовлено у зарахуванні вказаного періоду.

Позивач просить зарахувати до пільгового стажу також період навчання з 01 вересня 1983 року по 09 січня 1987 року в середньому професійно-технічному училищі № 106 м. Макіївка Донецької області за спеціальністю «електрослюсаря підземного» (диплом серії НОМЕР_2 ).

За відомостями форми РС-право відповідачем зараховано до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1983 року по 09 січня 1987 року. Отже, між сторонами відсутній спір щодо визначення дати початку та закінчення цього періоду.

На підставі абзацу 1 частини другої статті 24 № 1058-IV, згідно з яким страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, суд застосовує законодавство, яке діяло на час навчання.

З цих підстав суд не застосовує частину першу статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98ВР (далі - Закон № 103/98 ВР) як такого, що прийнято пізніше.

Так, відповідно до підпункту «з» пункту 109 розділу VIII Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі Положення № 590), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Разом з тим за змістом абзацу 14 пункту 109 розділу VIII Положення № 590 при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (Підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) […] період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Аналіз змісту наведених приписів Положення № 590 свідчить про те, що вони, на відміну від положень Закону № 103/98 ВР, не встановлюють обмежень щодо часу працевлаштування особи або щодо конкретної професії працевлаштування.

Періодом роботи, до якого слід прирівняти період навчання, є період роботи з 04 вересня 1989 року, який є першим періодом роботи після навчання.

Отже, період навчання з 01 вересня 1983 року по 09 січня 1987 року підлягає зарахуванню до пільгового підземного стажу за Списком № 1-шахтарі.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження служби в армії з 22 квітня 1987 року по 24 червня 1989 року суд зазначає наступне.

За відомостями РС-право період проходження служби в армії з 22 квітня 1987 року по 24 червня 1989 року позивачеві не зараховано не тільки до пільгового, а й до страхового стажу.

Відмова вмотивована в рішенні від 27 січня 2022 року № 77 тим, що в даті прийняття на службу, зазначеної у військовому квитку, наявно виправлення, незасвідчене належним чином.

У військовому квитку серії НОМЕР_3 дійсно містяться виправлення в даті прийняття позивача на строкову службу, проте період проходження позивачем військової служби з 22 квітня 1987 року по 24 червня 1989 року підтверджується записом № 4, 5 трудової книжки позивача.

Так, відповідно до підпункту «к» пункту 109 розділу VIII Положення № 590, крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; […].

Разом з тим за змістом абзацу 14 пункту 109 розділу VIII Положення № 590 при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибору яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. […].

Періодом роботи, до якого слід прирівняти період служби в армії, є період роботи з 04 вересня 1989 року, який є першим періодом роботи після служби в армії.

Отже, період служби в армії з 22 квітня 1987 року по 24 червня 1989 року підлягає зарахуванню до страхового стажу на підставі частини другої статті 9 КАС України та до пільгового підземного стажу за Списком № 1-шахтарі.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що належним способом захисту є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27 січня 2022 року № 77 про відмову у призначенні пенсії.

Щодо похідної вимоги позивача, то з урахуванням змісту статті 81 Закону № 1788-XII належним способом захисту є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 20 січня 2022 року про призначення пенсії відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 04 вересня 1989 року по 21 вересня 1994 року, періоду служби в армії з 22 квітня 1987 року по 24 червня 1989 року;

до пільгового підземного стажу періоду роботи з 04 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року, періоду навчання з 01 вересня 1983 року по 09 січня 1987 року, періоду служби в армії з 22 квітня 1987 року по 24 червня 1989 року. В іншій частині вимог слід відмовити.

Вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести позивачеві розрахунок пенсії з урахуванням довідок від 21 вересня 2021 року № 3644, від 28 вересня 2021 року № 611, № 612, № 613, № 614, № 615 є передчасним і задоволенню не підлягають, оскільки призначення пенсії ще не проводилось, орган Пенсійного фонду України рішення від 27 січня 2022 року № 77 з цієї підстави не мотивував.

Відмовити у позові до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Відповідно до речення 1 частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на це сума судового збору покладається на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27 січня 2022 року № 77 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65107) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 20 січня 2022 року про призначення пенсії відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 04 вересня 1989 року по 21 вересня 1994 року, періоду служби в армії з 22 квітня 1987 року по 24 червня 1989 року;

до пільгового підземного стажу періоду роботи з 04 вересня 1989 року по 31 грудня 1998 року, періоду навчання з 01 вересня 1983 року по 09 січня 1987 року, періоду служби в армії з 22 квітня 1987 року по 24 червня 1989 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65107) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яноста шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Повідомлення учасників справи здійснюється через електронну пошту, у тому числі неофіційну, виходячи з презумпції обізнаності (особа, яка, звертаючись до суду, в заяві, або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, то вона погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту і має цікавитись, чи отримала лист, чи ні), або через систему «Електронний суд».

Учасник судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, повинен виконати вимоги частини другої статті 129 КАС України та за допомогою електронної пошти (телефону) негайно підтвердити суду про отримання судового повідомлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 квітня 2023 року.

Суддя Ю.М. Льговська