Справа № 440/7871/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/7871/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Бойко А.В.,

представника відповідача - Листопадної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням суду від 30 липня 2021 року у справі № 440/7871/21 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку з 01.12.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» №33/37-4/10172 від 04 червня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» №33/37-4/10172 від 04 червня 2021 року, виходячи з 76% грошового забезпечення, а також здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

14 червня 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення разом з доказами її направлення відповідачу.

Ухвалою суду від 09 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

15 лютого 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 від 13.02.2023 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення разом з доказами її направлення відповідачу.

Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року вирішено заяву ОСОБА_1 від 13.02.2023 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - призначити до розгляду у порядку письмового провадження у приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, Полтавська область, 36039. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області усі наявні докази щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/7871/21, у тому числі, але не обмежуючись, належної якості витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, а також документів, що направлялись до органів державної виконавчої служби.

03 березня 2023 року на електронну пошту суду надійшла інформація про результати виконання рішення суду від представника відповідача /а.с.97-98/.

11 квітня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень у справі № 440/7871/21 разом з доказами направлення такої заяви іншому учаснику справи.

Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року таку заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач в заяві від 07.04.2023 року (надійшла до суду 11.04.2023) просив розглянути її без його участі і без участі його представника.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, просила відмовити у її задоволенні в повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Дослідивши заяву позивача про встановлення судового контролю та заперечення відповідача на таку заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки у наведеній нормі зазначено, що судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), то можна дійти висновку, що для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення по справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Так, згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому, закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок.

Однак, за змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Закону №1402-VIII щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 у справі № 340/962/19, а також в ухвалі Верховного Суду від 13.12.2021 у справі № 826/3235/16.

Аналіз вищевикладених норм процесуального права з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їх застосування, у тому числі, що викладені в ухвалі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі №754/12702/14-а, дає суду підстави вважати, що судовий контроль в порядку норм статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов:

- рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання;

- існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання;

- існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що:

- загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату,

- або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Згідно поданого відповідачем інформаційного листа на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 №440/7871/21 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 та нараховано доплату до пенсії за період з 01.12.2019 по 30.09.2021 у розмірі 77374,66 грн /а.с. 108-109/.

Доказів здійснення виплати позивачу розрахованої суми відповідачем до суду не надано.

Мотивуючи не здійснення такої виплати відповідач у інформації про результати виконання рішення суду наголошував, що з метою виконання рішення суду по даній справі пенсійним органом направлено лист від 17.02.2023 №1600-0404-5/11671 до Пенсійного фонду України з проханням виплатити заборгованість по пенсії по рішенню суду по даній справі, включену до реєстру, який функціонував згідно «Порядку і ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Відповідач зазначав, що фінансування пенсій особам яким призначена пенсія відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 01 квітня 2021 року здійснюється з рахунку Пенсійного фонду України централізовано, без перерахувань відповідних коштів на рахунок Головного управління.

Також відповідач, посилався на те, що відповідно до статті 8 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Щодо виплати Головним управлінням боргів за рішеннями суду відповідач повідомляв, що з вересня 2018 року по 2022 рік стан такої виплати повністю залежить від видатків Головного управління, запланованих за рахунок коштів Державного бюджету, кошти, які виділялися Державним бюджетом профінансовані в повному обсязі.

Так, починаючи з II півріччя 2021 року по III квартал II півріччя 2022 року Кабінетом Міністрів України не приймалася постанова про затвердження бюджету Пенсійного фонду України, але розроблялися та затверджувалися тимчасові розписи доходів і видатків Головного управління або відповідні зміни до них, лише 14.10.2022, у IV кварталі II півріччя 2022 року, постановою Кабінету Міністрів України №1167 затверджено бюджет Пенсійного фонду України.

Попередньо сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, визначена у бюджеті Фонду на 2022 рік, складала 12184,1 тис. грн, проте постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2022 №1367 внесено зміни до Плану доходів і видатків Головного управління на 2022 рік та на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду змінено суму видатків - 10809,4 тис. грн, яка профінансована в повному обсязі, погашення боргів за рішеннями суду відбулося до 8 липня 2020 року включно.

Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.

Зазначав, що зазначені кошти входять до складу запланованих асигнувань з державного бюджету по бюджетній програмі за КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду».

Надаючи оцінку відповідним твердженням відповідача, суд наголошує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження як належного звернення відповідачем стосовно виділення коштів на виконання відповідного судового рішення, як і не надано доказів належних на підтвердження відсутності бюджетних призначень по вказаному коду економічної класифікації видатків, які б дозволяли виконати судове рішення по цій справі.

Суд звертає увагу відповідача, що ним в підтвердження своїх аргументів надано лише один лист-звернення до Пенсійного фонду України від 17.02.2023 року, в якому зазначає, що: "До Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшла ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2023, якою зобов`язано Головне управління подати усі наявні докази щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №440/7871/21. З метою повного виконання ухвали від 16.02.2023 просимо розглянути питання виплати заборгованості пенсії, нарахованої на виконання рішення суду".

Таким чином, вказане свідчить, що відповідачем не вживалося заходів про які він зазначав в інформації, наданій суду, про результати виконання рішення суду від 30.07.2021 у справі №440/7871/21, зокрема відповідачем протягом часу з дати набрання чинності рішенням суду від 30.07.2021 року до 17.02.2023 року не вживалося заходів направлених на звернення до Пенсійного фонду України з вимогами виділити Головному управлінню додаткові кошти, необхідні для виконання рішення суду в цій справі та/або щодо включення в бюджет наступного року відповідних додаткових витрат, необхідних на погашення заборгованості із нарахованої пенсії позивачу по вказаному рішенню суду.

Ні в інформації, наданій суду, про результати виконання рішення суду від 30.07.2021 у справі №440/7871/21, ні представником відповідача в судовому засіданні не було надано жодних доказів в обґрунтування не здійснення відповідачем протягом тривалого періоду часу (з вересня 2021 року по лютий 2023 року) заходів направлених на звернення до Пенсійного фонду України із відповідними заявами щодо виділення коштів для виконання рішення суду в цій справі.

Крім того, на заяву ГУ ПФУ в Полтавській області від 17.02.2023 Пенсійним фондом України не було надано відповіді ні в установлений строк, ні станом на час розгляду цієї заяви, а відповідачем знову ж не вжито жодних заходів з даного приводу, що свідчить про його бездіяльність та байдужість до його ж звернень.

Також суд звертає увагу, що відповідачем ні в інформації, наданій суду, про результати виконання рішення суду від 30.07.2021 у справі №440/7871/21, ні його представником в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів в підтвердження неможливості виконання рішення суду в цій справі, виходячи із аргументів відповідача про незатверджений бюджет Пенсійного фонду України, а затвердження лише Тимчасового розпису доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Представник відповідача лише посилалася на сам факт наявних Тимчасових розписів доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Змін до Плану доходів і видатків головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на 2022 рік та Змін, що вносяться до бюджету головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на 2021 рік із узагальнюючими цифрами по доходах і видатках.

Враховуючи викладене вище, представником відповідача констатовано, що боржник усвідомлює обов`язковість виконання судового рішення, що набрало законної сили, вживає заходи для повного його виконання, проте не може його виконати у зв`язку із відсутністю відповідних бюджетних призначень.

Надаючи оцінку викладеному, суд зауважує, що належних доказів відсутності коштів по вказаній бюджетній програмі суду надано не було, а надані відповідачем копії кошторисів, звітів про використання і надходження коштів загального фонду та інших надходжень спеціального фонду стосуються загальних показників надходжень та видатків Головного управління, однак відповідачем не конкретизовано вказані показники із вимогами, які стосуються безпосередньо позивача, а саме неможливості виконання відповідачем конкретного рішення суду в частині виплати нарахованих коштів позивачу, виходячи саме із вказаних загальних показників видатків.

Зважаючи на ненадання відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження об`єктивних причин неможливості виконання рішення суду, що набрало законної сили, в частині виплати безпосередньо позивачу пенсії після її перерахунку та з урахуванням раніше сплачених сум, суд приходить до висновку про задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, зобов`язавши відповідача подати звіт про виконання рішення суду у даній справі.

Колегія суддів у постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі 200/3958/19-а враховувала, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, Верховний Суд не вбачає наявності таких підстав.

Покладені Судом зобов`язання на відповідача можуть бути виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління Пенсійного фонду в Полтавської області, після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.

Відтак, суд доходить висновку, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду в Полтавській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Також суд не приймає доводи пенсійного органу про відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованої за судовим рішенням пенсії як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі твердження не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 20.01.2020 у справі N 420/3705/19.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 про те, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Суд на даній стадії не вбачає підстав стверджувати про умисне невиконання пенсійним органом зобов`язань перед позивачем з огляду на наявні наміри Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити належні позивачу виплати, а тому за даних обставин відсутні підстави для накладення штрафу на керівника управління за невиконання рішення суду.

За умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19.

Як наслідок, у суду на даній стадії відсутні підстави для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб саме за неподання такого звіту.

Однак, рішення суду, що набрало законної сили, досі не виконано у повному обсязі, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів здійснення заходів направлених на забезпечення виділення коштів на його виконання, а також звернень до головного розпорядника коштів стосовно збільшення видатків для відповідача на 2021, 2022 рік та 2023 рік задля забезпечення виконання такого рішення суду, у тому числі але не обмежуючись, шляхом збільшення видатків з урахуванням того, що рішення суду у цій справі набрало чинності.

Суд наголошує, що внесення відомостей про відповідну заборгованість до програмного забезпечення відповідача, на підтвердження чого відповідачем до матеріалів справи надано знімок екрану, судом оцінюється критично, оскільки представником відповідача не наведено нормативне регулювання ведення такого реєстру.

Суд звертає увагу відповідача, що його дії щодо внесення відомості про наявність заборгованості перед стягувачами до реєстру рішень, виконання яких здійснюється окремою бюджетною програмою, свого часу здійснювалося у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 N 649, якою затверджено "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі N 640/5248/19, якою змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року. Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року N 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Отже, з 22.07.2020 Порядок N 649 втратив свою дію, тобто станом на день (30.08.2021) набрання законної сили рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі N 440/7871/21 від 30.07.2021, Порядок N 649 був не чинним.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацом другим пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії упродовж двох місяців з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Керуючись статтями 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії упродовж двох місяців з дня отримання копії цієї ухвали суду.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Повний тексту ухвали складено 25 квітня 2023 року

Суддя І.Г.Ясиновський