Справа № 420/2979/22
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 420/2979/22

адміністративне провадження № К/990/13916/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Головного управління у ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 у справі №420/2979/22 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ» та Публічного акціонерного товариства «УКРТАТНАФТА» про визнання недійсним договору поставки № 507/2/2118 від 30.06.2020,

ВСТАНОВИВ :

18.04.2023 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга, в якій скаржник як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, іншою підставою для касаційного оскарження податковий орган вказує пункт 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що суди не дослідили та не надали оцінку певним поданим позивачем до матеріалів справи доказам, відхилили клопотання податкового органу про витребування від одного з відповідачів додаткових доказів.

При вирішенні питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 330 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

При цьому згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Водночас частина третя статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Згідно з приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу, позивач лише процитував окремі норми матеріального і процесуального права, виклав фактичні обставини справи. Водночас скаржник не вказав, які саме норми права суди під час розгляду цієї справи застосували неправильно, а також не обгрунтував, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідних норм права та, як, на думку скаржника, такі норми права повинні були застосовуватись

Фактично ж доводи касаційної скарги зводяться до незгоди контролюючого органу із наданою судами правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів у справі, - тобто, до їх переоцінки, що не узгоджується із приписами пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, як підстави касаційного оскарження, та в силу норм статті 341 цього ж Кодексу виходить за межі повноважень Суду.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що, подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Так, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неповного встановлення обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із необгрунтованим відхиленням клопотання учасника справи з питання витребування додаткових доказів, то у касаційній скарзі має бути зазначено про зміст, обставини подання і відхилення відповідного клопотання, а також визначені конкретні невитребувані судами докази, які ними не були досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Однак у даній касаційній скарзі скаржник не навів обгрунтувань щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, і які саме обставини залишилися у справі не встановленими.

Стосовно посилання позивача на недослідження судами певних наявних у матеріалах справи доказів як порушення норм процесуального права і умова для скасування судових рішень, то таке може бути визнано прийнятним при касаційному оскарженні судового рішення лише у разі обґрунтованості заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, про що прямо зазначено в пункті 1 частини другої статті 353 цього Кодексу.

Відтак касаційна скарга Головного управління у ДПС в Одеській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

До того ж як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», заявник раніше вже реалізовував своє право на касаційне оскарження у цій справі, однак ухвалою Верховного Суду від 02.03.2023 касаційну скаргу повернуто скаржнику як таку, що не містила підстав касаційного оскарження.

За результатами ж проведеного аналізу змісту вдруге поданої касаційної скарги, судом з`ясовано, що вона не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом, скаржником не приведено касаційну скаргу у відповідність із нормами процесуального закону, зокрема, в частині належного обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Більше того, подана касаційна скарга є ідентичною тій, яку повернуто ухвалою Верховного Суду від 02.03.2023.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути касаційну скаргу Головного управління у ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 у справі №420/2979/22 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ» та Публічного акціонерного товариства «УКРТАТНАФТА» про визнання недійсним договору поставки № 507/2/2118 від 30.06.2020.

2. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяС.С. Пасічник