Справа № 464/8382/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 464/8382/21 пров. № А/857/2297/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Кахнич Г.П.,

за участю представника відповідача Стегній А.В., Бехарської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління патрульної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року, прийняте суддею Мартинюком В.Я. у м. Львові, у справі за позовом ОСОБА_1 до Старшого державного виконавця Бехарської Тетяни Михайлівни Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області, других відповідачів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

встановив :

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Старшого державного виконавця Бехарської Тетяни Михайлівни Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області, других відповідачів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання незаконними дій щодо винесення постанови від 10.06.2021 про відкриття виконавчого провадження №65762201 щодо примусового виконання постанови серії ЕАН №3957942, виданої 23.03.2021 Управлінням патрульної поліції у Львівській області про стягнення штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.; скасування постанови від 10.06.2021про відкриття виконавчого провадження №65762201 щодо примусового виконання постанови серії ЕАН №3957942, виданої 23.03.2021 Управлінням патрульної поліції у Львівській області про стягнення штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.; скасування постанови від 10.06.2021 про стягнення виконавчого збору у справі ВП №65762201 у розмірі 85 грн. 00 коп.; скасування постанови від 10.06.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у справі ВП №65762201 у розмірі 269 грн. 00 коп.; скасування постанови від 11.06.2021 про арешт коштів боржника у справі ВП №65762201 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого провадження, штрафів 1204 грн. 00 коп.; скасування постанови від 20.10.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у справі ВП №65762201; зобов`язання суб`єкта владних повноважень повернути вилучені кошти із пенсії інваліда війни в сумі 1204 грн. 00 коп., витрати пов`язані з оплатою допомоги адвоката за надання правової допомоги, витрати пов`язані із прибуттям до суду, оплату поштової кореспонденції і втратою часу; стягнути 20000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Львівській області щодо неповідомлення Старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарську Тетяну Михайлівну про оскарження та подальше скасування рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2022 у справі №464/8354/21 постанови №ЕАМ 3957942 23.03.2021 року; стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Левицького, 18; ) на користь ОСОБА_1 1204 грн. 00 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова №ЕАМ 3957942 була скасована рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2022 у справі №464/8354/21 (набрало законної сили 15.09.2022).

На думку суду, Управління патрульної поліції у Львівській області, знаючи, що її було скасовано повинно було повідомити виконавчу службу про цей факт, однак, жодних дій вчинено не було. Орган виконавчої служби, не знаючи про скасування постанови патрульної поліції, відкрив виконавче провадження з її виконання та, як наслідок, прийняв оскаржувані постанови, якими з позивача були стягнуті кошти до державного бюджету у сумі 1204 грн. 00 коп. Таким чином, державний виконавець, діяла в межах чинного законодавства, а тому підстави для скасування оскаржуваних постанов немає.

Суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Львівській області щодо неповідомлення старшого державного виконавця Бехарську Тетяну Михайлівну про оскарження та подальше скасування Сихівським районним судом м.Львова постанови №ЕАМ 3957942, а також стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області на користь позивача кошти стягнуті в процесі примусового виконання згаданої постанови.

Щодо витрат пов`язаних із оплатою допомоги адвоката за надання правової допомоги, витрат пов`язаних із прибуттям до суду, оплатою поштової кореспонденції, втратою часу та відшкодуванням моральної шкоди, то позивачем до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження понесення ним таких витрат, а також на підтвердження завдання діями відповідачів йому моральної шкоди.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 та Управління патрульної поліції у Львівській області подали апеляційні скарги. Вважають, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що державний виконавець за корупційною домовленістю із представниками УПП у Львівській області таємно винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 65762201.

Старший державний виконавець Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м, Львів) Бехарська Т.М. розглядаючи заяву про примусове виконання та виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження також не бачила чи не хотіла бачити, що постанова серії ЕАН № 3957942 є не чиною, оскільки не підписана інспектором поліції Городник Катериною Романівною.

Постанова серії ЕАН № 3957942 від 23 березня 2021 Сихівським районним судом м. Львова скасовано, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУАП закрито, у зв`язку із чим оскаржувані у цій справі постанови державного виконавця підлягають до скасування та вилучені кошти із пенсії підлягають поверненню.

Звертає увагу на те, що Управління патрульної поліції у Львівській області не могло повідомити старшого Державного виконавця про скасування постанови, оскільки кошти уже були стягнуті до того, як подав позовну заяву до суду, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.03.2022 набрало законної сили через рік після стягнення коштів із пенсії.

ОСОБА_1 зазначає, що зазнав страждань і приниження, біль, муку, тривогу, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривогу за невизначеність а так, як він є особою з інвалідністю внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з діагнозом неврологічним розладом та у нього погіршилося самопочуття через відчуття несправедливості та тривогу оцінив свої моральні страждання у розмірі 20 000 гривень.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

Управління патрульної поліції у Львівській області у своїй апеляційній скарзі зазначає, що 24.05.2021 листом №5682вс/41/12/2021 Управління патрульної поліції у Львівській області на адресу Сихівського ЛВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) скеровано для примусового виконання постанову серії ЕАН №3957942 від 23.03.2021, винесена відносно ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що жодні матеріали по даній справі на адресу управління не надходили, відтак, останнє було позбавлене права на захист, що є порушенням норм процесуального права.

Покликається на ч.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмової повідомити виконавця про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій. Серед обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, визначених ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», такої обставини як оскарження рішення органу в судовому порядку - немає.

Жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язок органу, який виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності повідомляти органи державної виконавчої служби про оскарження таких постанов в судовому порядку.

Скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо управління та ухвалити в цій частині постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази в частині задоволених позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарською Тетяною Михайлівною ВП №65762201 від 10.06.2021 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №ЕАМ 3957942, виданої УПП у Львівській області, про стягнення з позивача 850 грн. штрафу.

Постановою старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарською Тетяною Михайлівною ВП №65762201 від 10.06.2021 для позивача визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) 53 грн. 66 коп.; винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 53 грн. 66 коп.; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн. 00 коп.; винесення постанови про стягнення виконавчого збору 1 грн. 76 коп.; винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 90 грн. 92 коп.; загальна сума мінімальних витрат 269 грн. 00 коп.

Постановою старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарською Тетяною Михайлівною ВП №65762201 від 10.06.2021 з позивача стягнуто виконавчий збір у розмірі 85 грн. 00 коп.

Постановою старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарською Тетяною Михайлівною ВП №65762201 від 11.06.2021 накладено арешт на грошові кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1204 грн. 00 коп.

Постановою старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарською Тетяною Михайлівною ВП №65762201 від 20.10.2021 звернуто стягнення на доходи позивача, що отримує дохід у Галицькому відділі обслуговування громадян у м.Львові; постановлено здійснювати відрахування в розмірі 20% з доходів боржника по усіх виконавчих документах, що перебувають на виконанні, у відповідності до чинного законодавства: на користь стягувача боргу в сумі 850 грн. 00 коп., виконавчий збір в сумі 85 грн. 00 коп. та витрати виконавчого провадження в сумі 269 грн. 00 коп.; зобов`язано підприємство, установу, організацію, фізичну особу, фізичну особу-підприємця здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а вразі якщо такий строк не встановлено до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення; зобов`язано підприємство, установу, організацію, фізичну особу, фізичну особу-підприємця щомісяця надсилати виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Постановою старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарською Тетяною Михайлівною ВП №65762201 від 24.12.2021 виконавче провадження з примусового виконання постанови №ЕАМ 3957942 виданого УПП у Львівській області про стягнення 850 грн. штрафу закінчено.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2022 у справі №464/8354/21 позов задоволено частково; постанову серії ЕАН №3957942 від 23 березня 2021 скасовано, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрито; відмовлено у задоволенні вимог до інспектора поліції Городник К.Р. та Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про визнання дій інспектора поліції незаконними і стягнення моральної шкоди.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 у справі №464/8354/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 29 березня 2022 без змін.

За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, обов`язок державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження кореспондує лише з обов`язком отримання виконавчого документа від стягувача, а не перевірки цього документу на предмет оскарження його боржником.

В той же час, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З вищевказаної норми Закону вбачається, що боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, в тому числі щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору. Боржник вважається належним чином повідомленим, якщо постанова надіслана йому за адресою, зазначеною у виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням, тобто із повідомленням про вручення.

Крім того, аналіз норм ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що Закон встановлює обов`язок державного виконавця не тільки направити боржнику вказану постанову, а й перевірити факт її вручення.

Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 07.05.2018 № 916/1605/15-г.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази факту одержання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, не здобуто судом таких і під час апеляційного перегляду даної справи. Таким чином, виконавець не вправі був вчиняти інші виконавчі дії, зокрема, що винесення постанов від 10.06.2021 про стягнення виконавчого збору у справі ВП №65762201 у розмірі 85 грн. 00 коп.; від 10.06.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у справі ВП №65762201 у розмірі 269 грн. 00 коп.; від 11.06.2021 про арешт коштів боржника у справі ВП №65762201 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого провадження, штрафів 1204 грн. 00 коп. та від 20.10.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у справі ВП №65762201.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав скасування зазначених вище постанов, як таких, що прийняті з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

З приводу скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №65762201 від 10.06.2021, колегія суддів зазначає наступне.

У цій справі на час звернення Управління патрульної поліції у Львівській області із заявою про примусове виконання постанови серії ЕАН №3957942 від 23.03.2021 інформації про її оскарження в судовому порядку державному виконавцю не надано.

Судом із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із позовом про скасування постанови серії ЕАН №3957942 від 23.03.2021 в листопаді 2021 року, тобто із значним проміжком часу після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (10.06.2021), відтак, на час вчинення виконавчих дій позов ще не був поданим.

Крім того, органи ДВС і приватні виконавці в силу Закону України «Про виконавче провадження» не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку.

З приводу покликання ОСОБА_1 на те, що постанова серії ЕАН № 3957942 є не чиною, оскільки не підписана інспектором поліції Городник Катериною Романівною, відтак, у старшого державного виконавця Бехарської Т.М. не було підстав для відкриття виконавчого провадження, колегія суддів зазначає, що обов`язок державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження кореспондує лише з обов`язком отримання виконавчого документа від стягувача. Крім того, зазначена постанова вже була предметом розгляду у справі № 464/8354/21, де ані суд першої інстанції, а ні апеляційний суд не поставили під сумнів дійсність такого документа, зокрема, в частині її підписання, недійсності.

Відтак, станом на 10 червня 2021, констатувавши відповідність виконавчого документа вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не мав правових підстав для повернення постанови серії ЕАН №3957942 від 23.03.2021 без прийняття до виконання та в силу вимог закону був зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому повідомлення про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), що її виніс, жодним чином не впливає на стан виконавчого провадження та права і обов`язки виконавця.

За таких обставин відсутні підстави для висновку про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови від 10.06.2021 про відкриття виконавчого провадження №65762201 щодо примусового виконання постанови серії ЕАН №3957942.

Щодо позовних вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень повернути вилучені кошти із пенсії інваліда війни в сумі 1204 грн. 00 коп., то такі не підлягають до задоволення, враховуючи наступне.

Набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 № 226 (у редакції наказу Державного казначейства України від 29 травня 2008 №181; далі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії (далі - платежі). Дія Порядку не поширюється на операції з відшкодування податку на додану вартість та повернення з бюджету коштів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи, за підписом керівника установи або його заступників відповідно до їх компетенції з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування (П. І. Б.) платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або реєстраційного номера облікової картки платника податків з ДРФО, або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), суми платежу, що підлягає поверненню, дати та номера розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі надається платником до органу Державного казначейства України разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), який підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України.

Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався із вимогою про стягнення коштів з державного бюджету, лише просив повернути вилучені кошти, що має різне правове значення.

З приводу вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.56 Конституції України визначено право кожної особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Окрім того, порядок відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади врегульовано спеціальною нормою, що міститься у ст.1174 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду висловлений у постанові Великої Палати від 12 березня 2019 у справі № 920/715/17, згідно з яким ст.ст.1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Незгода позивача із прийнятими державним виконавцем постановами не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди.

Скасування таких постанов свідчать про реалізацію позивачем передбаченого КАС України права на оскарження процесуальних рішень державного виконавця та не є безумовним та безспірним доказом неправомірності процесуальних рішень, які потягли заподіяння позивачу моральної шкоди.

Сам факт скасування постанов не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру, ураховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені рішенням суду. Наведеними рішеннями суду не установлено усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 21 жовтня 2020 у справі № 312/262/18.

Таким чином, оскільки у цій справі відсутні всі три умови для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності, зокрема відшкодування моральної шкоди, тому вимоги позивача є необґрунтованими. Позивачем не наведено та переконливо не доведено завдання йому моральної шкоди, що є його процесуальним обов`язком.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, витрат пов`язаних із прибуттям до суду, оплатою поштової кореспонденції і втратою часу, то позивачем до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження понесення ним таких витрат, Відтак, у цій частині вимог позивачу слід відмовити.

Відносно виходу суду першої інстанції за межі позовних вимог та визнання протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Львівській області щодо неповідомлення старшого державного виконавця Бехарську Тетяну Михайлівну про оскарження та подальше скасування Сихівським районним судом м.Львова постанови за №ЕАМ 3957942, то слід звернути увагу на те, що останнім порушено принцип диспозитивності та розгляд позовних вимог, які не були предметом спору.

Судом першої інстанції не враховано того, що за межі позовних вимог може вийти суд тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Разом з тим, такого з прийнятого судового рішення не вбачається, відтак, судом недотримано мети виходу за межі позовних вимог.

Водночас, обираючи вказану вище позицію при вирішенні спірних правовідносин, суд допустив порушення процесуальних норм та не встановив: реального змісту спірних правовідносин, мети звернення позивача до суду з адміністративним позовом, предмету спору та засобів доказування, належного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, доводи апеляційних скарг являються частково суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають з урахуванням вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги скарги ОСОБА_1 та Управління патрульної поліції у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі №464/8382/21 скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову від 10.06.2021 року про стягнення виконавчого збору у справі ВП №65762201 у розмірі 85 грн. 00 коп.;

Скасувати постанову від 10.06.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у справі ВП №65762201 у розмірі 269 грн. 00 коп.;

Скасувати постанову від 11.06.2021 року про арешт коштів боржника у справі ВП №65762201 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого провадження, штрафів 1204 грн. 00 коп.;

Скасувати постанову від 20.10.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у справі ВП №65762201.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 25.04.2023 року.