Справа № 484/102/23
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 484/102/23
Головуючий в 1 інстанції: Літвіненко Т.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив скасувати постанову серії АА № 00002667 від 15.12.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначалось, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки рух транспортного засобу відбувався з дозволеною вагою для спеціалізованого вантажного сідлового тягача Е з спеціалізованим контейнеровозом 44 т.

Як на окрему підставу для скасування спірної постанови позивач вказав на те, що така не містить відомостей про смугу та напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, марку, модель; державний номерний знак причепу; категорію транспортного засобу, ширину; висоту; довжину; розподіл навантаження за вісями; сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2023 року, ухвалене в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Первомайськ, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що розрахунок загальної маси транспортного засобу є невірним та судом не враховано, що транспортний засіб, яким здійснювалося перевезення вантажу був саме контейнеровоз, що дозволяє навантаження у 44 тони.

Відповідачем до суду було надано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність вимог апеляційної скарги, тому рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2023 року слід залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортних засобів: автомобіля марки MAN TGX, модель 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , тип Спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е (свідоцтво про державну реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 ); Причіп марка: VOGELZANG, модель: VO 1227, днз: НОМЕР_3 , тип: спеціалізований напівпричіп - контейнеровоз, свідоцтво про державну реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 .

Згідно до договору оренди транспортного засобу №13-З від 11.07.2022 року транспортний засіб перебуває в тимчасовому користуванні ПП «НС Логітек» директором якого є ОСОБА_2 , що підтверджується актом прийому-передачі майна до договору оренди транспортного засобу № 13-3 від 11.07.2022 року.

Інформація про належного користувача не внесена до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, що не заперечувалось учасниками справи, тому належним суб`єктом відповідальності у відповідності до приписів ст. 132-1 ч. 2 в даному випадку є саме позивач.

15.12.2022 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владиславом Олеговичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00002667, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Встановлено, що 19.10.2022 року о 13 год. 48 хв., за адресою М-19, км 404+577, Тернопільська область, зафіксовано транспортний засіб: марки MANTGX, модель 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , при русі якого, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.8 % (2,74 тон), при дозволеній фактичній масі 40 тон.

Не погоджуючись із притягнення до адміністративної відповідальності, вважаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції зазначив, що зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідає вимогам Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, постанова відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення.

Суд прийшов до висновку, що позивач здійснював перевезення спеціалізованим вантажним сідловим тягачем з напівпричепом-контейнеровозом, який не є контейнеровозом в розумінні положень законодавства, тому фактична маса для таких транспортних засобів встановлено 40 тон.

Суд також вказав, що надані позивачем документи свідчать, що у напівпричепі-контейнеровозі перевозився сипучий товар-написом, а саме насіння соняшника, хоча такий товар заборонено перевозити в контейнерах.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено колегією суддів, в даному випадку спірним питанням є наявність або відсутність факту перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,8% (2.74 тон).

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Так, частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема:

- знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху;

- створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам;

- виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (ПДР), які згідно з пунктом 1.1. відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

При цьому, пунктом 1.3. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року (далі Правила № 30) визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5. ПДР на 2 % (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

В свою чергу у пункті 3 Правил № 30 зазначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5. ПДР.

Пунктом 22.1. розділу 22 «Перевезення вантажу» ПДР встановлено, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 22.5. ПДР визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Таким чином, пунктом 22.5. ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

За змістом ч. 1 ст. 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, частиною 2 статті 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем прийнято постанову серії АА №00002667 від 15.12.2022 року, відповідно до якої транспортний засіб марки MAN, модель TGX 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 19.10.2022 року о 13 год. 48 хв. за адресою М-19, км 404+577, Тернопільська обл. допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: загальної маси транспортного засобу на 6,8% (2.74 тон), за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та на відповідальну особу ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн.(а.с. 21).

Судом встановлено, що згідно інформаційної картки габаритно-вагового контролю з даними про зважування 19.10.2022 року о 13 год. 48 хв. за адресою М-19 Доманове (на м.Брест) Ковель Чернівці Тереблече (на м.Бухарест), км 404+577, транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 , в русі, відповідно до якої загальна вага зазначеного транспортного засобу в русі склала 47,489 тони.

Отже, висновки відповідача про перевищення транспортним засобом позивача загальної маси нормативного показника зроблені на підставі наступного розрахунку: маса транспортного засобу 47,489 тони перевищує нормативний показник 40,0 тон, а отже на 7,489 тон маси транспортного засобу відповідно, тобто розрахунок перевищення допустимого показника загальної маси здійснено виходячи з дозволених 40 тон (47,489 40,0 = 7,489).

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України обумовлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та причепу, належних позивачу, що тип автомобіля спеціалізований вантажний сідловий тягач-E, тип причепу спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз-E (а.с. 23), а отже відповідно до п. 22.5 ПДР масою перевищення для такого транспортного засобу є понад 44 тони, що не відповідає доводам та висновкам відповідача про перевищення позивачем загальної маси транспортного засобу 40 тон.

Таким чином, висновки відповідача щодо перевищення позивачем маси транспортного засобу на 7,489 тон та відповідно 6,8% є необґрунтованими та не доведеними.

Враховуючи тип транспортного засобу та напівпричепу, що належать позивачу контейнеровоз, маса навантаження якого дозволяється 44 тони та автоматична фіксація маси транспортного засобу відповідачем у розмірі 47,489 тони, фіксація перевищення на 7,489 тон є невірною.

При цьому, відповідач в оскаржуваній постанові та в своїх розрахунках вказує, що перевищення нормативних параметрів складає 6,8 %, однак в постанові визначає, що зазначене перевищення складає 2,74 тон, проте в наданому суду розрахунку відповідач застосовує перевищення саме 7,489 тон, таким чином зроблений відповідачем розрахунок не відповідає обставинам встановленим в постанові серія АА №00002667.

За таких обставин, відповідачем не доведене порушення позивачем п. 22.5 ПДР, а саме враховуючи тип транспортного засобу та напівпричепу, що належать позивачу та подані докази зваження, перевищення загальної маси навантаження транспортного засобу на 6,8%.

Отже, в межах спірних правовідносин відсутні належні докази, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, яка підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає, що не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

За правилами статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем було сплачено судовий збір за подання позову в сумі 992,40 грн. (а.с. 15) та за подання апеляційної скарги 1383,60 грн. (а.с. 99), а отже судові витрати в сумі 2376 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00002667 від 15.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджет них асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м.Київ, пр-т Перемоги, 14) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2376 (дві тисячі триста сімдесят шість ) грн.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька