Справа № 420/4574/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4574/23
У Х В А Л А
24 квітня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 20 травня 2022 року, з 11 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 20 травня 2022 року, з 11 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, виходячи з її розміру 100000 грн., з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

На адресу суду надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви у зв`язку із пропуском процесуального строку звернення до суду. В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що строк звернення до суду щодо стягнення додаткової винагороди становить 1 місяць з дати виникнення права на отримання вказаної додаткової винагороди. Факт звернення позивача листом від 11.10.2022 року до Військової частини НОМЕР_1 та отримана відповідь від 07.11.2022 року не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона вчиняла дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання відповідної інформації, тощо. При цьому, позивач знав, що за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року позивач мав отримати додаткову винагороду до 20 квітня 2022 року, і тому строк звернення до суду до 20.05.2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року позивач мав отримати додаткову винагороду до 20 травня 2022 року, і тому строк звернення до суду до 20.06.2022 року; з 01 травня 2022 року по 20 травня 2022 року позивач мав отримати додаткову винагороду до 20 червня 2022 року, і тому строк звернення до суду до 20.07.2022 року; з 11 липня 2022 року по 31 липня 2022 року позивач мав отримати додаткову винагороду до 20 вересня 2022 року, і тому строк звернення до суду до 20.09.2022 року; з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року позивач мав отримати додаткову винагороду до 20 вересня 2022 року, і тому строк звернення до суду до 20.10.2022 року. Враховуючи те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення додаткової винагороди в розмірі 100 тис. грн., з урахуванням виплачених коштів охоплюється спеціальною нормою ч. 5 ст. 122 КАС України і відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Звертаючись до суду 23.01.2023 року позивач пропустив строк звернення до суду, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України. Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначеному законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Проте, позивачем не наведено жодних причин і не подано доказів, які б підтверджували реальну відсутність у позивача можливості підготувати та подати позовну заяву в місячний строк з дня виникнення права на отримання додаткової винагороди.

Суд вважає, що клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви необґрунтоване та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює строків звернення до суду щодо стягнення заробітної плати.

Згідно із ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Зазначений спір пов`язаний з проходженням публічної служби позивачем, а саме щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отож, до «усіх виплат», право на отримання яких має працівник відповідно до умов трудового договору та державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (посадовий оклад, оклад за військовим званням, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати), також належить і виплата надбавки та премії, які, відповідно, є складовою заробітної плати.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, відповідно до ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України №2352-ІХ від 01.07.2022 працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Проте, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

З огляду на вказане, враховуючи характер спірних правовідносин, позивач до 30.04.2023 року має право на звернення до суду без подання заяви щодо поновлення строку звернення до суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.01.2023 року у справі № 460/17052/21, від 02.03.2023 року по справі №460/14618/21, який враховується судом під час вирішення витання щодо дотримання позивачем строку звернення із даним адміністративним позовом.

Крім того, оскільки провадження по цій справі вже відкрито та на час звернення відповідача з цією заявою, судом не надавався позивачу строк для усунення недоліків у відповідності до ч. 13 ст. 171 КАС України, вирішення питання щодо залишення цього позову без розгляду є передчасним та на разі відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення заявленої заяви Військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 240, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Свида