Справа № 461/1560/23
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1560/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Романюк В.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.

представника позивача Фостяка О.Я.

представника відповідача Бойчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса: м.Львів, вул. Ф. Ліста, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови №53 від 23 лютого 2023 року Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №53 від 23 лютого 2023 року Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 23 лютого 2023 року Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (надалі «Відповідач») винесено постанову №53, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф в сумі 6 800 грн.

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню оскільки у матеріалах адміністративної справи відсутні достатні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2. ст.156 КпАП України, а, відтак, провадження у справі підлягало закриттю на підставі п.1) ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 10 березня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляд, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.12/

23 березня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства України.

У судовому засіданні представник позивача Фостяк О.Я. позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача Бойчук Ю.Р. у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представник позивача Фостяка О.Я., представника відповідача Бойчук Ю.Р., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються:

1) адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад;

2) виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад;

3) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами та Верховним Судом України;

4) органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженим на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені Кодексом, у межах наданих їм повноважень лише під час виконання службових обов`язків.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст. 245 КУпАП).

Суд встановив, що 23 лютого 2023 року Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (надалі «Відповідач») винесено постанову №53, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф в сумі 6 800 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП орган, що розглядає справу про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є не лише документи, що складалися під час оформлення факту вчинення правопорушення, але й будь-які інші фактичні обставини і відомості, які свідчать про вину особи або відсутність такої.

Склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п.1 ст.247 КУпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, суб`єктивних висновках, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності грунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості (п.4.1.).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Таким чином, при ухваленні рішення в адміністративній справі повинно бути дотримано принцип повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення, а також здобуто достатню сукупність доказів, яка обгрунтовує зроблені у даному рішенні висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час її розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а також того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наявних у справі допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до принципу доведення вини «поза розумним сумнівом», доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Тобто, обов`язок доведення вини покладається на орган, уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи якій інкриміноване вчинення такого порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом, уповноваженим на складання протоколу за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, для їх скерування на розгляд до компетентного органу.

Пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень орган, який розглядає справу про адмінправопорушення, відійшов від упередженої думки, що обвинувачений вчинив протиправне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні (в даному випадку органі, який склав протокол про адміністративне правопорушення) та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Закон не покладає на орган, який розглядає справу про адмінправопорушення, функції щодо збирання з власної ініціативи доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адже збирання доказів на користь тієї чи іншої сторони з власної ініціативи порушить принцип неупередженості. В цій ситуації потрібно дослідити та оцінити у встановленому Законом порядку наявні докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.

Згідно із ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, Конституційний суд України своїм рішенням №23-рп/2009 від 30.09.2009 року надав офіційне тлумачення відповідно до якого положення частини 1 статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Поліцейські, які здійснювали оформлення факту вчинення правопорушення ОСОБА_1 , не забезпечили останньому право скористатися правовою допомогою та навіть не повідомили про таку можливість, тому у їх діях вбачається порушення наступних законодавчих актів:

?статті 59 Конституції України «Кожен має право на професійну правничу допомогу»;

?статті 64 Конституції України «Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України»;

?частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію»: «Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави»;

?частини 2 статті 7 Закону України «Про Національну поліцію»: «Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції»;

?частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію»: «Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України»;

?частини 2 статті 7 КУпАП: «Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності»;

?частини 1 статті 268 КУпАП: «Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі».

Частиною 2 ст.156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Суб`єкт адміністративного правопорушення це фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення проступку віку, з якого настає адміністративна відповідальність.

У даній справі об`єктивна сторона правопорушення за ч.2 ст.156 КУпАП передбачає дії особи щодо порушення правил торгівлі електронними сигаретами, а саме їх продаж особі, яка не досягла 18-річного віку, а суб`єктом цього правопорушення є працівники підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування або ж громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд погоджується зі доводами представника позивача про те, що представником відповідача не долучено до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того, що 03 січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 мав місце факт саме продажу електронної сигарети. Таким підтвердженням міг би бути розрахунковий касовий документ, оскільки реєстрація електронно-касового апарату для цього ліцензованого виду діяльності є обов`язковою. Більше того, до матеріалів справи додано копію чинної Ліцензії Головного управління ДПС у Львівській області №2206082 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за згаданою адресою, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖЕЖЕ» з додатком №1 про реєстрацію електронно-касового апарату та відміткою про сплату за ліцензію.

Також, наявні у справі письмові пояснення ОСОБА_2 (особи, що нібито придбала електронну сигарету «Chaser Lux») та Рапорт інспектора поліції містять наступні суперечності з іншими доказами:

?у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №779360 від 03 січня 2023 року вказано, що ОСОБА_1 продав неповнолітньому ОСОБА_2 «запаску» до електронної сигарети «Chaser Lux». У рапорті працівника поліції проданий товар названо «тютюновим виробом «Chaser Lux», а у поясненні ОСОБА_2 вже «заправкою» з вмістом нікотину до електронної сигарети «Chaser Lux»;

?проте, із змісту доданих фотознімків упаковки нібито проданого товару вбачається, що «Chaser Lux» є «ароматизатором» об`ємом 11 см3. При цьому упаковка не містить жодного напису, що свідчив би про його належність до рідин для електронних сигарет. У матеріалах справи відсутні й будь-які інші докази належності ароматизатора «Chaser Lux» до рідин, що використовуються в електронних сигаретах (сертифікати, паспорти, або ж висновки експертизи). Поліцейський самостійно і незрозуміло на основі чого приходить до висновку, що зазначений продукт містить такі рідини.

Тобто, докази у справі не дозволяють встановити, що саме нібито було продано неповнолітній особі: «запаску» до електронної сигарети, рідину для неї чи ароматизатор «Chaser Lux» і ними не підтверджено належність продукту до жодної з цих категорій. Пояснення ОСОБА_2 та рапорт поліцейського судом до уваги не приймається, оскільки вони суперечать змісту фотознімків упаковки товару.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що у рапорті поліцейського обставина невидачі чеку на нібито проданий продукт могла б свідчити про інше правопорушення у сфері господарської діяльності (фінансове, податкове тощо), але у даному випадку вона навпаки підтверджує відсутність факту продажу тютюнового виробу, на право торгівлі яким за адресою: АДРЕСА_2 наявна діюча ліцензія у ТзОВ «ЖЕЖЕ».

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 156 КУпАП настає не для будь-яких осіб, а власне для працівників підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування або ж громадян, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.

Матеріали справи не містять жодного доказу того, що фізична особа ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності, який здійснює роздрібну торгівлю електронними сигаретами чи рідинами, що використовуються у них, або ж перебуває з таким суб`єктом у трудових відносинах.

Таким чином, обставини правопорушення, викладені в протоколі є неконкретизованими, а докази у справі суперечливими та не підтверджують факту продажу товару, передбаченого диспозицією ч.2. ст.156 КУпАП неповнолітній особі належним суб`єктом правопорушення.

Крім цього, як встановлено у судовому засіданні, адміністративна комісія грубо порушила принципи презумпції невинуватості та неупередженості розгляду справи про адміністративне правопорушення і перебрала на себе функції органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення щодо збирання доказів вини особи.

Так, в оскаржуваній постанові адміністративна комісія самостійно «дослідила» зміст інтернет-сторніки «chaserlab.com» та на його підставі знову ж самостійно зробила висновок про вміст нікотину у нібито проданому товарі, його належність до відповідної вікової категорії продажу/вживання.

Відтак, незважаючи на вказаний вихід за межі своєї компетенції, «проаналізований» адміністративною комісією зміст сайту «chaserlab.com» не може слугувати доказом у даній справі, оскільки він не містить жодної словесної згадки ні про «вікову категорію», ні про «вміст нікотину», ні про належність товару до електронних сигарет чи рідин до них (навіть в оскаржуваній постанові використовується термін «електронний випаровувач»).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову № 53 від 23.02.2023 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, слід скасувати.

Окрім того, відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст156 КУпАП, - підлягає закриттю.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати по справі в розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 70, 72, 77, 78, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 156, 213, 217, 245, 247, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса: м.Львів, вул. Ф. Ліста, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови №53 від 23 лютого 2023 року Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №53 від 23 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (м. Львів, вул. Ф. Ліста,1, ЄДРПОУ 20847537) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25 квітня 2023 року.

Суддя Романюк В.Ф.