Справа № 420/13495/22
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення з відповідача компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за порушення строків виплати частини пенсії за період з 01.08.2021 року по 01.09.2022 у розмірі 29 106,92 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 року по справі №540/5321/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 18.08.2021 року №71/С-221/2/60, починаючи з 01.08.2021 року. На виконання зазначеної постанови у вересні 2022 року позивачу перераховано пенсію з період з серпня 2021 року по вересень 2022 року у зв`язку з чим позивачем не було доотримано за вказаний період 58 447,64 грн.

14.04.2023 року на електрону адресу суду від відповідача надійшла інформація по справі №420/13495/22, згідно якої відповідачем зокрема зазначено, що у зв`язку з неприйняттям бюджету Пенсійного фонду на поточний рік та необхідністю виплати заборгованості ОСОБА_1 . Головне управління листом №2100-0307-5/10012 від 12.04.2023 року звернулось до Пенсійного фонду України з проханням надати дозвіл щодо позачергової виплати заборгованості ОСОБА_1 за рішенням суду по справі №540/5321/21.

При цьому як вказує відповідач на його думку підстави тимчасової невиплати позивачу перерахованої доплати є поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить стягувачу, не є власністю відповідача, не знаходиться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок державного бюджету.

Ухвалою суду від 12.10.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 12.12.2022 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області пояснення та додаткові письмові докази на їх обґрунтування, зокрема:

- які дії було вчинено ГУ ПФУ в Херсонській області на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 року у справі №540/5321/21 з детальним описом щодо їх виконання, зокрема, але не виключно із зазначенням дати перерахування коштів належних позивачу згідно зазначеної постанови.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року поновлено провадження у справі.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року по справі №540/5321/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 року по справі №540/5321/21 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року скасовано, прийнято у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , що оформлене листом від 30 серпня 2021 року № 6152-6231/С-03/8-2100/21 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 18 серпня 2021 року № 71/С-221/2/60, починаючи з 01 серпня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, на виконання вищенаведеної постанови, відповідачем у серпні 2022 року проведено перерахунок пенсії позивачу починаючи з 01.08.2021 року з урахуванням раніше виплачених сум. Виплату пенсію у перерахованому розмірі розпочато з вересня 2022 року.

Позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в в Херсонській області щодо виплати йому заборгованості.

14.09.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листом №3637-3594/С-03/8-2100/22 відмовило позивачу у задоволенні його заяви, та зазначило, що сума доплати до перерахунку пенсії за період з 01.08.2021 по 31.08.2022 року склала 58 447,64 грн. Також у листі стосовно порядку виплати заборгованості повідомлено позивача про те, що виплата пенсії забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, то ж виплата заборгованості пенсійних коштів за рішенням суду буде проведена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, в порядку загальної черговості в межах України.

Не погоджуючись із зазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови йому у здійсненні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав для компенсації позивачу втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати регулюються правовими нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-III від 19 жовтня 2000 року (далі - Закон №2050) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі Порядок №159).

Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України №2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із п.п. 3, 4 Порядку №159 компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно з положеннями ст.ст. 3, 4, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Таким чином, дія зазначених нормативних положень поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати особі передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Як вбачається з матеріалів справи Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 року по справі №540/5321/21 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року скасовано, прийнято у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , що оформлене листом від 30 серпня 2021 року № 6152-6231/С-03/8-2100/21 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 18 серпня 2021 року № 71/С-221/2/60, починаючи з 01 серпня 2021 року.

На виконання вищенаведеної постанови, відповідачем у серпні 2022 року проведено перерахунок пенсії позивачу починаючи з 01.08.2021 року з урахуванням раніше виплачених сум. Виплату пенсію у перерахованому розмірі розпочато з вересня 2022 року.

Поряд з цим, як вбачається з листа-відповіді відповідача сума доплати до перерахунку пенсії за період з 01.08.2021 по 31.08.2022 року яка склала 58 447,64 грн. буде виплачена позивачу після прийняття бюджету Пенсійного фонду на поточний рік. Тобто сума заборгованості у розмірі 58 447,64 грн. ще не є виплаченою позивачу.

Водночас позивач в обґрунтування позову зазначає, що частина пенсії за вислугу років (тобто сума у розмірі 58 447,64 грн.) буде виплачена йому із порушенням строків з вини (внаслідок неправомірних дій) відповідача. Та така виплата йому буде здійснена без нарахування компенсації передбаченої ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Враховуючи вищенаведені обставини суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Аналіз даної норми свідчить, що судовому захисту підлягають лише порушене право, свобода або інтерес особи, при чому такі порушення мають полягати у відповідних правових наслідках у вигляді зміну стану прав та обов`язків позивача або створення об`єктивних перешкод у реалізації законного інтересу відповідної особи, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 10.3 Пленуму Вищого адміністративного суд України від 20.05.2013 №7 Про судове рішення в адміністративній справі резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. (Правова позиція Верховного Суду України, постанова у справі №6-951 цс 16 від 24.05.2017).

Зокрема Верховний Суд України дійшов висновку, що суд не має права забороняти щось на майбутнє з двох причин, оскільки: для захисту права суду необхідний факт його порушення, а чи відбудеться це у майбутньому - невідомо; способи захисту порушеного права не абстрактні і формулюються позивачем не як завгодно, а визначені виключно законом. Тому, якщо законом не передбачено такого способу захисту права як зобов`язати посадову особу органу державної влади вчиняти певні дії в майбутньому, то у задоволенні такої позовної вимоги суду слід відмовити.

Так, в матеріалах справи наявний лист Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №2100-0307-5/10012 від 12.04.2023 року яким направлено на адресу Пенсійного фонду України, де зокрема повідомлено про необхідність виплати коштів позивачу у розмірі 58 447,64 грн. на виконання відповідного рішення. Водночас згідно вказаного листа відповідач також просив Пенсійний фонд України надати дозвіл щодо позачергової виплати заборгованості за рішенням суду позивачу.

З огляду на вищенаведене суд вказує, що сума доплати до перерахунку пенсії за період з 01.08.2021 по 31.08.2022 року яка склала 58 447,64 грн. ще не є виплаченою, доказів зворотнього позивачем не надано.

З урахування означеної вище обставини відсутня підстава вважати, що право позивача на отримання компенсації буде порушене відповідачем під час виплати йому недоотриманої суми коштів у розмірі 58 447,64 грн., тобто в даному випадку це є вимогами які заявлені на майбутнє, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення з відповідача компенсації - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ).

Суддя Іванов Е.А.