Справа № 154/3033/22
Суддя: Кусік І. В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Баскакової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Саваровського Василя Володимировича, Головного управління національної поліції у Львівській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який мотивував тим, що 07.09.2022 року близько 15 год. він, рухаючись вул. Городоцькою м. Львова, був зупинений інспекторами поліції на підставі перевищення швидкості, яке було зафіксовано приладом TruCam LTI20/20 ТС000674. Йому зачитали права та обов`язки особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Потім відмовлялися провести цю процедуру поки ОСОБА_1 не надасть їм свої документи (водійське посвідчення). Порушення інспектором цієї процедури зводить нанівець саму суть і завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності. Працівники поліції наклали на позивача штраф за ч.1 ст. 126 КУпАП на підставі того, що останній відмовився пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи, оскільки йшов безпосередній розгляд справи і у ОСОБА_1 були підстави вважати дії щодо його зупинки незаконними. Так, поліцейські порушили ст. 40 закону України «Про національну поліцію», оскільки проводили фіксацію приладом без використання триноги (тримаючи в руках), чим втручалися у роботу автоматичного приладу. Підставою зупинки автомобіля є порушення ПДР, які де-юре позивач не порушив, тому не зобов`язаний був надавати свої документи. Працівники поліції наголошували, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, дані вимоги позивачем були виконані, і на підставі цього він не зобов`язаний був надати документи. Також у позивача виникли сумніви щодо законності ч.2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», оскільки на його вимогу працівники поліції не пояснили де знаходиться знак 5.70. Також поліцейськими не було повідомлено ОСОБА_1 про відеофіксацію, яка здійснювалася на BodyCam, а сказано про це було пізніше, під час розгляду справи. З урахуванням вищевикладеного, позивач просив суд поновити йому строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 5863240 від 07.09.2022 року у зв`язку з пізнім отриманням постанови поштою, а саме 15 вересня 2022 року; скасувати вказану постанову на підставі її незаконності та вжити заходів щодо дисциплінарного покарання працівників поліції за незаконне складення постанови.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подав.

Відповідач-1 та представник Головного управління національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомили, відзиву чи клопотань не подавали.

Виходячи з аналізу положень Конституції України, КАС України, КУпАП, практики ЄСПЛ, судове оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення в Україні це адміністративно-процесуальна діяльність суду, з метою реалізації філософсько-природного та конституційного права осіб постати перед неупередженим арбітром (судом), щоб жодна особа, яка не скоювала адміністративне правопорушення, чи вина якої не доведена, не була притягнута до адміністративної відповідальності і навпаки, щоб кожен, вина кого була доведена не уникнув справедливого адміністративного покарання.

З урахуванням положень ст. 205 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, оскільки судом вичерпано всі можливості по виклику в судове засідання сторін та витребування всіх наявних у справі доказів.

Процесуальні дії у справі:

19 жовтня 2022 року ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області було відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку ст. 286 КАС України з викликом сторін.

09 січня 2023 року до участі у розгляді справи в якості відповідача-2 було залучено Головне управління національної поліції у Львівській області.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи із системного аналізу ст. 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушення. Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об`єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, підтверджений відповідними доказами.

З`ясувавши всі обставини справи, врахувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Положеннями ст. 283 КУпАП визначено, що постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5863240 від 07.09.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.09.2022 року о 15.42 год. в м. Львів по вул. Городоцькій, 319 а керував транспортним засобом зі швидкістю 102 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 52 км/год., швидкість руху вимірювалася приладом TruCam LTI20/20 ТС000674, та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4.а ПДР України керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КУпАП та накладено на нього штраф в сумі 425 грн. В пункті 8 вказаної постанови міститься відмітка особи щодо якої винесено постанову про незгоду з викладеним. Копію постанови було направлено рекомендованим листом 08.03.2022 року.

Суд звертає свою увагу на те, що у оспорюваній постанові прізвище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано як Згоренець, так як в позові його зазначено як Згоранець. Таким чином, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, в постанові вказано невірні відомості про особу, стосовно якої розглядається справа

Як вбачається з оспорюваної ОСОБА_1 постанови, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та порушення п. 2.4.а ПДР України.

Статтею 126 ч.1 КУпАП визначена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Пунктом 2.4 а) ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Положеннями ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, в тому числі, зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, оспорювана постанова не містить зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за порушення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Інших доказів, окрім постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні ст. 251 КУпАП, які б свідчили про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, винність у його вчиненні, суду не надано.

Як вказує позивач та як вбачається з оскаржуваної постанови, причиною зупинки ОСОБА_1 було перевищення ним швидкості в населеному пункті. Фіксація порушення здійснювалася на пристрої TruCam LTI20/20 ТС000674. Інформації про те, чи є вказаний пристрій як такий, що використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, суду не надано. Відеозапису з вказаного носія на адресу суду теж спрямовано не було. Таким чином, докази перевищення позивачем швидкості руху та, відповідно, причина зупинки працівниками поліції його транспортного засобу, суду не надані.

У своїй правовій позиції Верховний Суд у постановах № 686/11314/17 та 161/7068/16а вказав, що якщо поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимога інспектора до водія про пред`явлення документів або проходження огляду на визначення стану сп`яніння є неправомірною.

Таким чином, всупереч положенням ст. 77 ч.2 КАС України, відповідач не навів належних доказів на підтвердження правомірності свого рішення при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не надав суду жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не виконав обов`язку щодо доведення обґрунтованості притягнення його до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

На підставі викладеного, суд зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

При цьому суд вважає, що усі сумніви у доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, повинні тлумачитися судом на її користь, оскільки цей принцип покладений в основу закріпленого Конституцією України презумпції невинуватості.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним.

Вищевикладене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеної в Постанові КАС ВС від 08.07.2020 року № 463/1352/16-а.

Статтею 286 ч. 3 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Так, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Перевіривши законність рішення та дій відповідача, як суб`єкта владних повноважень, зважаючи на те, що зазначений в постанові серії ЕАР № 5863240 від 07.09.2022 року факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, при цьому, оспорювана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, вказаний факт відповідачами жодним чином не спростовано, суд дійшов висновку, що дії працівника поліції при винесенні постанови серії ЕАР № 5863240 від 07.09.2022 року не свідчать про чітку та повноту об`єктивність встановлених обставин справи, а складена за результатами розгляду адміністративної справи постанова не відображає конкретний склад адміністративного правопорушення, підтвердженого відповідними доказами, а отак вимоги позивача, в силу вимог ст. 286 ч. 3 КАС України, в частині скасування спірної постанови підлягають задоволенню.

Вимога ОСОБА_1 щодо вжиття заходів про дисциплінарне покарання працівників поліції за незаконне накладення постанови не відповідає вимогам ст. 286 ч. 3 КАС України, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, з урахуванням ст. 2, 72, 90, 205, 242-246, 250, 286 КАС України, ст. 23, 126 ч.1, 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, з урахуванням правової позиції Верховного Суду в постановах № 686/11314/17 та 161/7068/16а, Постановою КАС ВС від 08.07.2020 року № 463/1352/16-а, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП не відомий, АДРЕСА_1 ) до сержанта поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Саваровського Василя Володимировича (площа Генерала Григоренка, 3, Львів, Львівська область, 79000), Головного управління національної поліції у Львівській області (, площа Генерала Григоренка, 3, Львів, Львівська область, 79000), про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАР № 5863240 від 07.09.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Суддя Ірина КУСІК