Справа № 280/11581/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 280/11581/21

адміністративне провадження № К/990/10445/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі №280/11581/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), за участю третіх осіб: Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайметрікс-Україна" про визнання протиправним та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Донецької обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №439 від 13.09.2021 "Про неуспішне проходження прокурором атестації";

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Донецької обласної прокуратури №2623-к від 21.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Приморського відділу Маріупольської місцевої прокуратури №1 Донецької області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Приморського відділу Маріупольської місцевої прокуратури №1 Донецької області або на рівнозначній посаді, що буде існувати в Донецькій обласній прокуратурі;

- стягнути з Донецької обласної прокуратури, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 - прокурору Приморського відділу Маріупольської місцевої прокуратури №1 Донецької області середній заробіток з 23.10.2021 по дату прийняття судом рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №439 від 13.09.2021 "Про неуспішне проходження прокурором атестації";

- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Донецької обласної прокуратури №2623-к від 21.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Приморського відділу Маріупольської місцевої прокуратури №1 Донецької області;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Приморського відділу Маріупольської місцевої прокуратури №1 Донецької області з 23.10.2021;

- стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.10.2021 по 30.06.2022 у розмірі 63 757,75 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

23 березня 2023 року до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі №280/11581/21.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі заявник посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування пункту 6 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ (який Рішенням Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 визнано неконституційним) у подібних правовідносинах, викладеного у безлічі постанов Верховного Суду, зокрема у справах №200/5229/20-а, №160/831/21.

Суд зазначає, що у разі оскарження рішень судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник в касаційній скарзі повинен навести обґрунтовані та переконливі аргументи, які слугували б підставою для висновків про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Водночас Судом установлено, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не посилався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах за результатом розгляду справ №200/5229/20-а, №160/831/21. Також зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд апеляційної інстанції не застосовував при вирішенні справи пункт 6 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі скаржник також посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання норми права у подібних правовідносинах, а саме Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ у взаємодії із Рішенням Конституційного Суду України від 01.03.2023 №1-р(ІІ)/2023 у справі №3-5/2022(9/22), а також у взаємодії із висновками Європейського суду з прав людини, статей 43, 58 Конституції України, статті 55 Статуту Організації Об`єднаних Націй від 26.06.1945, статей 23-25 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948, статті 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права від 16.12.1966, Європейською соціальною хартією (переглянута) 1996 року.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Проте, всупереч зазначених вимог, заявником не указано у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування конкретної норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, заявник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі №280/11581/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська