Справа № 604/112/23
Суддя: Сидорак Г. Б.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/112/23
Провадження № 2-адр/604/1/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

21 квітня 2023 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву адвоката Щербатюка Олега Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (юридична адреса: проспект Перемоги, 14, Шевченківський район, м. Київ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Щербатюк О.Д., який здійснює представництво інтересів на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1047697 від 02 лютого 2023 року, звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА №00003819 від 13 січня 2023 року.

13 березня 2023 року по вказаній справі судом було винесено рішення, згідно якого позовні вимоги було задоволено.

11 квітня 2023 року на адресу Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла заява адвоката Щербатюка О.Д. про ухвалення додаткового рішення з клопотаннями про визнання поважними причин пропуску строку для подачі доказів щодо розміру судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи №604/112/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, про приєднання до матеріалів справи доказів щодо розміру судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги та про стягнення за рахунок бютжетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

В обгрунтування зазначених вимог, адвокат посилається на те, що рішення суду у цій справі позивач одержав 11 квітня 2023 року, після закінчення встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України п`ятиденного строку для подання доказів щодо розміру судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, а тому у нього не було можливості подати ці докази у п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення суду. Враховуючи наведене, просить строк для подання заяви про відшкодування судових витрат поновити та просить відшкодувати судові витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 гривень.

Строни в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви.

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї матеріалами суд приходить до переконання, що її слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в адміністративному позові просив покласти судові витрати на відповідача. Судове рішення по справі №604/112/23 було ухвалено судом в порядку письмового провадження, оскільки учасниками були подані заяви про розгляд справи за їх відсутності, а отже, судові дебати не проводилися. Як вбачається із матеріалів заяви, позивач дізнався про наявність постановленого судом рішення лише 11 квітня 2023 року.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 18 серпня 2021 року (справа №300/3178/20), у разі розгляду справи у порядку письмового провадження, зазначення у позовній заяві вимоги про стягнення судових витрат з відповідача може вважатися за таких умов дотриманням вимог ч. 7 ст. 139 КАС України.

Вітдак, суд приходить до переконання, що пропущений позивачем строк для подання доказів щодо розміру судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги слід поновити.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р.№ 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 по справі № 820/4263/17.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись..

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Судом встановлено, що у поданій заяві представник позивача адвокат Щербатюк О.Д. вказав, що розмір судових витрат на правничу допомогу в зв`язку зі зверненням в суд з позовом та розглядом справи у суді першої інстанції складає 4000,00 грн.

Факт понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу (правову) допомогу підтверджується:

- договором про надання правничої допомоги від 02 лютого 2023 оку, укладеного між адвокатом Щербатюком О.Д. та клієнтом ОСОБА_1 , згідно якого адвокат прийняв на себе обов`язки надати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт зобовязаний оплатити замовленн у порядку та у строки обумовлені сторонами. Адвокат за бажанням Клієнта буде представляти його інтереси у справі про визнання протиправною та скасування постанови Державної служби з безпеки на транспорті по справі про адміністративнге правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходженняюридичної особи) на території України, серії АА №00003819, від 13.01.2023 р. на підставі якої ОСОБА_1 притягнено до адміністратвиної відповідальності за скоєння адміністратвиного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. За умовами п. 3.1 Договору, сторони домовилися, що вартість послуг (гонорар) адвоката, згідно даного Договору про надання правової допомоги, становить фіксовану суму 4000,00 грн;

- актом прийняття-передачі наданих послуг від 05.04.2023 року, з якого вбачається, що вартість робіт з надання правової допомоги становить 4000 гривень;

- платіжною інструкцією від 06 квітня 2023 року, з якої вбачається, що платник ОСОБА_1 , переказав на рахунок одержувача ОСОБА_2 , грошові кошти в сумі 4000,00 гривень;

- квитанцією №116706 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 11.04.2023.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 09.03.2021 (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З огляду на викладене, враховуючи надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також те, що справа, яка розглядається, відноситься до справ незначної складності, враховуючи фактично виконану адвокатом роботу (надані послуги), час витрачений на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих робіт (послуг), суд дійшов висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 4000,00 грн є необґрунтовано завищеною.

Виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, реальності наданої та оплаченої позивачем правничої допомоги адвоката, з огляду на те, що при розгляді справи не проводилися судові засідання суд приходить до переконання, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката підлягає сума в розмір 400,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Щербатюка Олега Дмитровича про стягнення судових витрат, повязаних із наданням професійної правничої допомоги, задовольнити частково.

Поновити строк для подання доказів щодо розміру судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400,00 (чотириста) гривень.

У задоволенні решти вимог, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 297 КАС України, з врахування особливостей, передбачених ч. 6 ст. 286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Державна служба з безпеки на транспорті, юридична адреса: вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150.

Суддя Г.Б. Сидорак