Справа № 147/325/23
Суддя: Мудрак А. М.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/325/23
Провадження № 2-адр/147/1/23
24 квітня 2023 року смт Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Мудрак А.М.,
за участю секретаря Чудак Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №147/325/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка Вячеслава Михайловича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебувала справа №147/325/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка Вячеслава Михайловича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням суду від 06 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка Вячеслава Михайловича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено та скасовано постанову серії ЕАС №6663358 від 11 березня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП закрито. Крім цього стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) та повернуто ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) відповідно до квитанції №0.0..1 від 17.03.2023.

10 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву в порядку ч.7 ст. 139 КАС України про стягнення понесених ним судових витрат. В обгрунтування заяви зазначив, що 14 березня 2023 року між ним та адвокатом Новаком Д.М. укладено договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого останній надає професійну правничу допомогу у справі при зверненні до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушсння, а також всіх пов`язаних з цією справою дій. Відповідно до п. 4.2 умов договору він має сплатити адвокату гонорар у розмірі 7000 грн на протязі трьох робочих днів після нарахування на поточний рахунок, відкриши у банківській установі, грошових коштів (судових витрат). Вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені і такі, що дійсно мають місце, тому просить стягнути з Головного управління національної поліції у Вінницькій області (код ЄДРПОУ 4010X672) за рахунок бюджетних асигнувань шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 понесені всі судові витрати.

14 квітня 2023 року представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Бешлей І.В. подав заперечення на заяву щодо розподілу судових витрат, яка обґрунтована тим, що кожен має право на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру. Вважає заяву про стягнення витрат в розмірі 7000 грн значно завищеною та не співмірною зі складністю справи, оскільки вказана справа є незначної складності і витрати часу значно завищені, жодним доказом не підтверджені, тому просять заяву позивача до ГУНП про відшкодування витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.

В судове засідання 24 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 , його представник - адвокат Новак Д.М. та відповідачі не з`явилися, хоч про день, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялись в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вимоги ч.3 ст. 252, ч.4 ст. 229 КАС Україхни, зважаючи на те, що в судове засідання не зв`явилися особи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (що не є перешкодою розгляду заяви), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи заяви про стягнення судових витрат, заперечення відповідача на вказану заяву, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення ;2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п.1 ч.3 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч.1 ч.2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.5-ч.7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19.

Судом встановлено, що рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 06 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка Вячеслава Михайловича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено та скасовано постанову серії ЕАС №6663358 від 11 березня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП закрито. При цьому стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) і повернуто ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) відповідно до квитанції №0.0..1 від 17.03.2023.

Заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат позивачем ОСОБА_1 подано до суду 10 квітня 2023 року, тобто у встановлений законом строк.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 14.03.2023 (а.с.3-4), детальний опис наданих послуг та виконаних робіт за договором про надання професійної правничої допомоги від 14.03.2023, датований 06.04.2023 (а.с.5).

Згідно з договором про надання професійної правничої допомоги від 14.03.2023, адвокат Новак Денис Миколайович, діючий на підставі свідоцтва №69 від 04.07.2012, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, уклали договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п.1.1 договору адвокат зобов`язаний надати правову допомогу, в тому числі за окремим дорученням клієнта щодо розгляду справи про звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення клієнта до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, а також всіх пов`язаних з цією справою дій.

Відповідно до п.4.2 договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 7000 грн на протязі трьох робочих днів після зарахування на поточний рахунок клієнта, відкритий у банківській установі, грошових коштів (судових витрат).

Відповідно до детального опису наданих послуг від 06 квітня 2023 року вбачається такий перелік послуг: попередня консультація щодо характеру спірних відносин, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, вивчення судової практики; підготовка та складання адміністративного позову; підготовка та складання процесуальних документів: попередній розрахунок суми судових витрат, які сторона очікує понести в зв`язку з розглядом справи, заява про виклик свідка, клопотання про здійснення судового провадження у режимі відеоконференції, відповідь на відзив, заява про стягнення судових витрат; збір доказів: отримання пояснень свідка; участь в судових засіданнях (а.с.5). Вартість послуг виконавця складає 7000,00 грн.

Стаття 59 Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво є видом адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18.

Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суд, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України також враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Судом установлено, що між адвокатом Новаком Д.М. та Кальніченком А.В. було укладено договір про надання правової допомоги від 14.03.2023.

Вартість правничої допомоги, згідно з детальним описом від 06.04.2023 становить 7000,00 грн, що також прередбачено і п.4.2 договору про надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною шостою статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (пункти 268, 269).

Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.

Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 (справа № 640/18402/19) зазначив, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Однак в інших своїх постановах від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 06.10.2022 у справі № 824/294/21 Верховний Суд сформував правову позицію, за якою попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності.

Суд, дослідивши матеріали даної адміністративної справи, вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн є не в повній мірі обґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню на підставі заперечень відповідача та у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених ч.5 ст. 134 КАС України.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на те, що дана категорія справи відноситься до справ незначної складності, а Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість судових рішень щодо справ в аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на вивчення судової практики в аналогічній категорії справ. Окрім цього, суд зауважує, що предмет спору в цій справі не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Тобто підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу роботи.

При цьому, надаючи правову оцінку питанню обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у суді, звертаю увагу, що дана справа є справою незначної складності, що також вказує на необґрунтовано завищену суму витрат.

Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, вважаю розумно обґрунтованими є заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача- у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 229, 252 КАС України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 147/325/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка Вячеслава Михайловича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - інспектор СРПП Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєснік Вячеслав Михайлович, адреса: вул. Соборна, 102, смт Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область;

відповідач - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, адреса місцезнаходження: вул. Театральна,10, м. Вінниця, .

Суддя А.М. Мудрак