Справа № 160/5149/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

25 квітня 2023 року Справа № 160/5149/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняСітайло О.В.
позивач представник відповідача представник третьої особи Трегуб П.П. Петрушевська І.О. Пренко А.В.
16.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №5819/5 від 26.12.2022 року, прийнятий на підставі висновку 1 Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 28.09.2022.
Ухвалою суду від 27.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпровську міську раду.
18.04.2022 року представник Дніпровської міської ради звернуся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про закриття провадження у справі.
Вказане клопотання обґрунтовано наступним.
Отже, на думку представника третьої особи, в разі оскарження наказу Мін`юсту або його територіальних органів, результатами якого є скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, або скасування реєстраційних дій в Державному реєстрі прав, такий спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду в господарських судах України.
За таких обставин, беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у цій категорії справ, а також те, що речові права на об`єкт нерухомого майна підлягали скасуванню на підставі оскаржуваного наказу МЮУ, представника третьої особи доходить висновку, що спір в цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
21.04.2023 року позивачем надано до суду заперечення на заяву про закриття провадження по справі, в яких останній проти задоволення таких вимог заперечував, посилаючись на те, що згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 910/8424/17, викладено правову позицію, що оскільки спір у справі стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, а не підстав набуття такого права, та не є спором про право, тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачем владних управлінських функцій та має публічно - правовий характер.
Постановою від 30.03.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 400/1825/20, зазначив, що у межах цієї адміністративної справи вирішується лише публічно-правовий спір щодо правомірності наказу Міністерства юстиції України № 551/7 від 3 березня 2020 року про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації у зв`язку із закінченням встановленого законом строку подачі скарги.
Відтак, позивач заперечуючи проти закриття провадження у справі зазначає, що спір у цій справі пов`язаний із захистом його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових правовідносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, тому перевірці у цій справі підлягають виключно дії (рішення) суб`єкта владних повноважень на предмет відповідності їх вимогам законодавства.
Крім того, позивач зазначає, що посилання заявника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №826/9341/17 не можуть бути застосовані у цій справі, так як позовні вимоги у справі були заявлені на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.
Позивач в судовому засіданні проти задоволення заяви про закриття провадження заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях проти заяви про закриття провадження у справі та просив у задоволенні заяви про закриття провадження відмовити.
Представник третьої особи в судовому засіданні вимоги заяви про закриття провадження підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні про закриття провадження у справі та просив зазначене клопотання задовольнити.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.
Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).
Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з наказом Міністерства юстиції України №5819/5 від 26.12.2022 року, прийнятий на підставі висновку 1 Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 28.09.2022
Державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевою І.М. були внесені відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок на підставі заяви про державну реєстрацію права власності від 20.07.2017 № 23311149, до якої було додано:
- довідку про технічні показники на об`єкт нерухомого майна від 17.07.2017 №9306, видану Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»;
- технічний паспорт від 05.07.2017, виданий Бюро технічної інвентаризації фізична особа - підприємець ОСОБА_2 .
З матеріалів справи вбачається, що не погоджуючись із рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни № 36297581 від 25.07.2017, Дніпровською міською радою було подано скаргу до Міністерства юстиції України.
Вказана скарга була обґрунтована тим, що рішення №36297581 від 25.07.2017 прийняте державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевою Іриною Миколаївною протиправно та порушує права та інтереси територіальної громади міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, оскільки на той час міська рада була власником земельної ділянки, що віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на якій був розташований спірний об`єкт нерухомого майна.
За результатами розгляду означеної скарги Дніпровської міської ради, Північно-Східною регіональною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів юстиції було складено висновок від 11.10.2021, яким рекомендовано відмовити у задоволенні скарги Дніпровської міської ради, оскільки скаржником не підтверджено факт порушення його прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення, а також у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.
На підставі доручення Міністра юстиції України №229/1/48-22 від 19.07.2022 року, Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів юстиції повторно розглянуто скаргу Дніпровської міської ради від 19.07.2021 № 1/11-275 та складено висновок від 11.10.2021, яким рекомендовано скасувати рішення від 20.07.2017 № 36297581, прийняте державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області Перцевою Іриною Миколаївною та тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Орлівщинської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць.
26.12.2022 року Міністерством юстиції України винесено наказ №5819/5 «Про задоволення скарги», яким наказано:
1. Скаргу Дніпровської міської ради від 16.07.2021 № 1/11-275 задовольнити.
2. Скасувати рішення від 20.07.2017 №36297581, прийняте державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевою Іриною Миколаївною.
3. Тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць.
4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.
5. Виконання пункту 3 наказу покласти на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».
Таким чином, враховуючи вказані обставини справи, суд доходить висновку, що спірні правовідносини у справі не пов`язані з необхідністю захисту права позивача на об`єкт нерухомого майна (житлового будинку), тобто права цивільного, а тому позов у справі підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки, як встановлено вище, питання права власності ОСОБА_1 щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 є вирішеним (припинення права власності за ОСОБА_1 та закриттям розділу на житловий будинок), що підтверджується зокрема інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/8424/17, зазначено про те, що Мін`юст виступає у спірних правовідносинах, як суб`єкт владних повноважень, спір у цій частині пов`язаний з оскарженням дій суб`єкта владних повноважень, стосується не порушеного права позивача, а публічно-правових відносин і ґрунтується виключно на непогодженні з управлінськими функціями Мін`юсту, тому за суб`єктним складом і характером правовідносин позов у цій частині належить до розгляду судами адміністративної юрисдикції.
Враховуючи підстави позовної заяви та встановлені обставини справи, суд вказує, що спір у цій справі стосується виключно порядку розгляду скарги відповідачем, а не підстав набуття майнових прав позивачем, та не є спором про право, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачем владних управлінських функцій та має публічно - правовий характер.
Отже, суд вказує, що спір у цій справі є публічно-правовим.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви представника третьої особи про закриття провадження у даній адміністративній справі, оскільки доводи останнього не знайшли свого підтвердження під час розгляду такої заяви, а тому суд вважає за можливе продовжувати розгляд вказаної справи.
Керуючись статтями 238, 240, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд
У задоволенні заяви представника Дніпровської міської ради про закриття провадження у справі - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складений 26 квітня 2023 року.

Суддя В.В. Горбалінський