Справа № 740/515/23
Суддя: Ковальова Т. Г.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/515/23
Провадження № 2-а/740/15/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №395723 від 24 січня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.125, ч.1 ст.126, ст.36 КУпАП і накладення на нього адмінстягнення у виді 425 грн штрафу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він нібито 24.01.2023 об 11 год 19 хв на автодорозі М01 98 км с.Кіпті керував автомобілем «Volkswagen 2DXOAE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з тріщиною лобового скла у зоні склоочисників, чим порушив вимоги ДСТУ 3649:2010 та при цьому не пред`явив поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. «ґ» п.2.1 ПДР України.

Зазначає, що інспектор взводу №2 роти №4 БУПП Шклярук А.В. помилково зафіксував в установленному законом порядку порушення ним ДСТУ 3649:2010, тому його вимога про пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу є не доведеною, а спірна постанова винесена протиправно.

У розумінні ПДР тріщина на склі автомобіля не віднесена до технічної несправності, а фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.

Згідно ст.32 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський має парво вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Тобто, поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та безпосередньо при оформленні ДТП.

Враховуючи, що інспектр не зафіксував та не довів факт невиконання чи порушення ним ПДР, тому вимога поліцейського про пред`явлення полісу обов`язкового страхування була незаконною, тому у його діях також відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи з повідомленням сторін.

До початку розгляду справи від відповідача Головного управління національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на позов, у якому він зазначає, що інспектор Шклярук А.В. не працює в ГУНП в Чернігівській області. Він є посадовою особою органу поліції, від імені якого виносив постанову, а саме: Управління патрульної поліції в Чернігівській області, яке є іншою юридичною особою, тому Головне управління національної поліції в Чернігівській області не є належним відповідачем.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року, за клопотанням позивача, замінено неналежного відповідача - Головне Управління Національної поліції в Чернігівській області на належного - Управління патрульної поліції в Чернігівській області.

21 березня 2023 року від Управління патрульної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що управління патрульної поліції не має статусу юридичної особи, а є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції в Чернігівській області, а тому не може виступати відповідачем у справі.

Ухвалою суду від 21 березня 2023 року за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача - Управління патрульної поліції в Чернігівській області на належного - Департамент патрульної поліції в Чернігівській області.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позову.

Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. та не повідомив про причини неявки.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що інспектором взводу №2 роти №4 БУПП в Чернігівській області Шклярук А.В. 24 січня 2023 року складено постанову серії БАД №395723 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимоги ДСТУ 3649:2010 та п.2.1 ґ ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП, та згідно ст.36 КУпАП накладено штраф у сумі 425 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 24.01.2023 об 11 год 19 хв на автодорозі М01 98 км с.Кіпті водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen 2DXOAE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому була тріщина лобового скла у зоні склоочисників, та при цьому водій не пред`явив поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Дослідивши всі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 125 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за інші порушення Правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, що тягне за собою попередження.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП відбулося через допущене позивачем порушення вимог ДСТУ 3649: 2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» (далі ДСТУ 3649:2010).

У зазначеному ДСТУ 3649:2010 викладені вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації.

Зокрема, підпунктом 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

Доводи відповідача про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України ґрунтуються на тому, що позивач керував транспортним засобом, що має технічну несправність, а саме: тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Приписами пп. 31.4 п. 31 ПДР заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті ПДР викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація.

Вказаний перелік технічних несправностей, наведений у п. 31 ПДР, не містить такої несправності, як тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Отже, у розумінні Правил дорожнього руху тріщина на склі автомобіля позивача не віднесена до технічної несправності автомобіля. Фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.

Враховуючи, що наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників згідно вимог пунктом 31 ПДР не віднесена до технічної несправності транспортного засобу, за наявності якої забороняється його експлуатація, а відповідальність настає саме у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, суд дійшов висновку, що притягнення позивача до відповідальності за ст. 125 КУпАП є незаконним.

Пунктом 2.1 ґ Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у відповідності до ч.1 ст. 126 КУпАП.

В якості доказів до позовної заяви позивачем надано копію Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209475493 зі строком дії договору з 15.06.2022 по 14.06.2023. Забезпечений транспортний засіб «Volkswagen 2DXOAE», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5).

Суд вважає вказаний доказ належним та приймає до уваги.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ДСТУ 3649:2010 та п.п. «ґ» п.2.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно КУпАП.

Дослідивши постанову у справі про адміністративне правопорушення, судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що позивачем дійсно порушено вказані пункти Правил дорожнього руху України, за що його притягнуто до відповідальності, що тягне за собою її скасування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушень, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Оскільки відповідач не надав суду доказів у підтвердження правомірності свого рішення і пояснення позивача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення доказами з боку відповідача не спростовані, то за таких обставин суд відповідно до ст.162 КАС України вважає за необхідне скасувати постанову про накладення на нього адмінстягнення за ст.125, ч.1 ст.126, ст.36 КУпАП від 24 січня 2023 року.

Крім того ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності постановою на підставі ст.36 КУпАП, у якій об*єднано два склади адмінправопорушень - ст.125, ч.1 ст.126, ст.36 КУпАП без складання протоколу про вчинення кожного адмінправопорушення з посиланням на докази.

Відповідно до ч.4-5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Проте, всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду підлягає стягненню на користь позивача з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись ст.77, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії серії БАД №395723 від 24 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125, ч.1 ст.126, ст.36 КУпАП у виді 425 грн штрафу, - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту Патрульної Поліції, , за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , судові витрати у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова