Справа № 240/39749/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Житомир справа № 240/39749/21

категорія 111030800

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 22 вересня 2021 року №9/7.19-19 винесене Житомирською митницею щодо ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 13 серпня 2021 року ДМС України Житомирською митницею було-складено акт за № 4/21/7.19-19-11/ НОМЕР_1 "Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання платником податків вимог законодавства України з питань митної справи у частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товарів за митного декларацією від 01.11.2018 №UА205100/2018/018021". Висновки контролюючого органу щодо відсутності у позивача права на преференцію вважає протиправними. Тому, за захистом порушеного права звернувся до суду.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову стверджує, що дії посадових осіб митниці при здійсненні невиїзної документальної перевірки та надіслані податкові повідомлення-рішення відповідають приписам законодавства з питань митної справи та податкового, а тому підстави для скасування податкових повідомлень-рішень відсутні.

У зв`язку з клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 27.01.2022.

27.01.2022 розгляд справи відкладено для надання часу представнику позивача на підготовку та направлення доказів.

08.02.2022 в залі судових засідань № 5 не було проведено судове засідання в режимі відеоконференції у зв`язку з технічною неможливістю, оскільки був відсутній інтернет-зв`язок із представником позивача Ульчаком Б.І. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в системі відеоконференцзв`язку "EasyСon". Наступне судове засідання призначене на 22.02.2022.

Заслухавши пояснення учасників справи, судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Встановлено з матеріалів справи, що відповідно до наказу Житомирської митниці від 26.07.2021 №13-Г (зі змінами, внесеними наказом від 28.07.2021 №15-Г) проведена документальна невиїзна перевірка фізичної особи - резидента України ОСОБА_1 з дотримання вимог законодавства України з питань митної справи у частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару за митною декларацією від 01.11.2018 UA205100/2018/018021.

Вказана перевірка проводилась у зв`язку з надходженням від уповноважених органів Республіки Польщі листа палати податкової адміністрації у місті Кельце від 07.01.2020 № 2601-ІОА.4331.16.2019 стосовно інформації про проведення перевірки сертифікату походження EUR.1 № PL/MF/AN 0174149 щодо товару: «Легковий автомобіль марки - LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, ідентифікаційний номер (номер кузова) - SALCA2BGXFH530656...», митне оформлення якого завершено.

Платником податків - громадянином України ОСОБА_1 за МД від 01.11.2018 UA205100/2018/018021 в митному режимі імпорту, відповідно до опису, наведеного в гр.31 МД, ввезено товар: «Легковий автомобіль марки - LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), номер/модель двигуна - невизначений, тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів 1999 см3, потужність 177 kw, тип кузова - універсал, колісна формула - 4*4, колір - білий, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, дата введення в експлуатацію - 04.12.2016. Категорія транспортного засобу за документами виробника - МІ», митною вартістю 870 410,85 грн, який класифіковано декларантом за кодом УКТ ЗЕД - 8703 23 90 11.

При митному оформленні товару за МД для підтвердження країни походження товару декларантом подано сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 26.10.2018 № PL/MF/AN 0174149, відправник у графі 2 МД - не зазначений.

При проведенні перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання): пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення встановлено таке:

код пільги 410 - «Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС», яка передбачена абзацом першим частини першої статті 29, додатком І- А "Тарифний графік України" до глави 1 розділу IV "Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею" (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони;

код пільги 172 - «Автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі, що були у використанні (Згідно Закону України від 31 травня 2016 року № 1389-VIII «Про внесення зміни до підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо стимулювання розвитку ринку вживаних транспортних засобів»)

З метою недопущення ухилення від сплати податків Волинською митницею ДФС направлено до Державної фіскальної служби України лист про розгляд питання щодо звернення до уповноваженого органу Польщі на предмет проведення перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 26.10.2018 №РL/МF/АN 0174149.

Державна митна служба України листом від 06.02.2020№16-16/16-01-01/7.3/29 надіслала лист до уповноваженого органу Польщі від 07.01.2020 № 2601-ІОА.4331.16.2019 стосовно результатів перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 26.10.2018 № PL/MF/AN 0174149, що був поданий платником податків - громадянином України ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) для застосування тарифних преференцій зі сплати ввізного мита при оформленні товару 1: «Легковий автомобіль марки - LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 загальна кількість місць, включаючи місце водія -5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), номер/модель двигуна - невизначений, тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів - 1999 cm3, потужність 177 kw, тип кузова - універсал, колісна формула - 4*4, колір - білий, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, дата введення в експлуатацію - 04.12.2016, категорія транспортного засобу-М1» за МД від 01.11.2018 U А205100/2018/018021.

За результатами перевірки уповноваженим органом Польщі вказано, що сертифікат з перевезення товарів EUR. 1 від 26.10.2018 № PL/MF/AN 0174149 є автентичним, однак товар, зазначений у ньому, не відповідає вимогам преференційного походження згідно з положеннями Протоколу 1 Угоди про Асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами з іншої сторони.

За результатами перевірки уповноваженим органом Польщі не підтверджено преференційне походження товару, вказаного у сертифікаті з перевезення товару EUR.1 від 26.10.2018 № PL/MF/AN 0174149 та зроблено відмітку про те, що виконана перевірка довела, що даний сертифікат не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності в графі 14 «Результат перевірки» сертифікату з перевезення товару EUR. 1.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів.

На підставі акта перевірки від 13.08.2021 встановлено порушення вимог частини 2 статті 44, частини 1 статті 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI у зв`язку з чим, прийнято податкове повідомлення -рішення від 22.09.2021 №9/7.19-19 на суму 25851,21 грн.

Вважаючи висновки, викладені в акті перевірки протиправними, а податкове повідомлення -рішення таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 271 Митного кодексу України, мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Отже, сума податку на додану вартість залежить від розміру мита, що підлягає сплаті та включається до ціни товару.

Ввізне мито, відповідно до положень статті 272 МК України, встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Стаття 276 МК України визначає платників мита, з-поміж яких: 1) особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом; 2) особа, на адресу якої надходять товари, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових або експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, вантажних відправленнях; 3) особа, на яку покладається обов`язок дотримання вимог митних режимів, які передбачають звільнення від оподаткування митом, у разі порушення таких вимог; 4) особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу); 5) особа, яка реалізує або передає у володіння, користування чи розпорядження товари, що були випущені у вільний обіг на митній території України із звільненням від оподаткування митними платежами, до закінчення строку, визначеного законом; 6) особа, яка реалізує товари, транспортні засоби відповідно до статті 243 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 277 МК України об`єктами оподаткування митом є: 1) товари, митна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України підприємствами; 2) товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України; 3) товари, транспортні засоби, що реалізуються відповідно до статті 243 цього Кодексу.

Аналіз такого правового регулювання дає підстави для висновку, що платники податків, визначені статтею 272 МК України, при ввезені відповідного товару (який є об`єктом оподаткування відповідно до частини першої статі 277 МК України) на митну територію України зобов`язані сплачувати ввізне мито.

Частиною першою статті 280 Митного кодексу України передбачено, що в Україні застосовуються такі види ставок мита: 1) адвалорна - у відсотках до встановленої статтею 279 цього Кодексу бази оподаткування; 2) специфічна - у грошовому розмірі на одиницю бази оподаткування, встановлену статтею 279 цього Кодексу; 3) комбінована, що складається з адвалорної та специфічної ставок мита.

Відповідно до частин третьої та четвертої цієї статті ставки мита, крім сезонного та особливих видів мита, встановлюються виключно законами України з питань оподаткування. Ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

За змістом частини п`ятої статті 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

При цьому, відповідно до частин 1, 5 ст.281 МКУ допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

У разі якщо імпорт товару є об`єктом антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, тарифні пільги (тарифні преференції) не встановлюються або зупиняються чи припиняються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом частини другої статті 36 Митного кодексу України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 36 МК України положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

З 1 січня 2016 року набула чинності Угода, розділ IV якої "Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" встановлює порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Виходячи із положень частини першої статті 29 розділу IV Угоди, кожна Сторона, зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до статті 2 розділу II "Визначення концепції "походження товарів" Протоколу 1 до Угоди з метою впровадження цієї Угоди такі товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в Європейському Союзі відповідно до статті 6 цього Протоколу.

З цією нормою Угоди узгоджується національне регулювання концепції "походження товарів". Так, відповідно до статті 36 МК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до приписів статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, зокрема, є сертифікат про походження товару. При цьому, на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару подається обов`язково (частина третя статті 44 МК України).

Указана норма узгоджується з приписами частини першої статті 16 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди, відповідно до яких підтвердження походження товарів, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання, зокрема, сертифіката з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди. Згідно з положеннями цієї статті сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Згідно із статтею 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Статтею 33 Протоколу 1 до Угоди передбачено порядок такої перевірки підтверджень походження товарів. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

З наведеного слідує, що основним спірним питанням наявності у платника податків права на розмитнення товару, що імпортується за преференційною ставкою ввізного мита є підтвердження походження цих товарів (походять з Європейського Союзу, походять з України). При цьому, спірні правовідносини виникли у зв`язку із наявністю відповіді компетентного органу, що видав документ, або компетентної організації країни, зазначеної як країна походження товару, що провів перевірку документів про походження товару, та вказання у вказаній відповіді, що ввезений товар не може розглядатися, як товар з походженням в ЄС відповідно до положень Протоколу І до Угоди про асоціацію між СС та Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами з одного боку, та Україною з іншого боку.

Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару.

При цьому, відповідно до статті 33 Протоколу 1 до Угоди саме результати перевірки підтверджень походження товару, є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції.

Враховуючи те, що вказаний алгоритм дій контролюючого органу, на запит якого проводилася перевірка документів про походження товару, не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 43 МК України, суд дійшов висновку, що митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

З огляду на зазначене, оскільки, експортером не підтверджено преференційне походження транспортного засобу, вказаного у сертифікаті відповідно до Угоди, то відповідно товар не може вважатися таким, що походить з Європейського Союзу та не підлягає митному оформленню із застосуванням преференційної ставки ввізного мита.

Відтак, застосування преференційних ставок ввізного мита суперечить вимогам частини 5 статті 280 МКУкраїни і оподаткування повинно здійснюватись зі сплатою ввізного мита згідно із Законом України від 04.06.2020 року № 674-ІХ "Про Митний тариф України", що у свою чергу, призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів.

У даному випадку формальна наявність сертифікату походження товару, за видачу якого несе відповідальність експортер, не є достатньою підставою для висновку про вчинення позивачем всіх залежних від нього дій для отримання спірних преференцій. Діючи добросовісно та застосовуючи пільгові тарифи, позивач мав безсумнівно переконатися, що поставлений ним товар дійсно є товаром відповідного походження згідно з положеннями вищезазначеної Угоди, а не покладатися лише на відповідальність експортера за видачу відповідного сертифікату.

У спірних правовідносинах обов`язок з декларування, визначення і сплати мита та податку має саме позивач, а тому саме він, несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в межах спірних відносин митний орган діяв на підставі та в межах своїх повноважень, а також обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог частини вимог Протоколу 1 "Щодо визначення концепції "походження товарів", ч.2 ст. 44 МК України, ч. 1 cт. 257 МК України, вимоги п.190.1 ст. 190 ПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення про донарахування позивачу грошових зобов`язань зі сплати ввізного мита і податку на додану вартість є правомірними.

При розгляді справи враховано правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 11.04.2022 у справі № 260/2805/20, від 11.08.2022 у справі №460/8509/21.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем доведено правомірність спірних рішень, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований, тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Житомирської митниці Державної митної служби України (вул. Перемоги, 25, м.Житомир,10003. Код ЄДРПОУ ВП 44005610) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа