Справа № 756/63/22
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 756/63/22
УХВАЛА

26 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Єгорової Н.М., суддів Федотова І.В., Чаку Є.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року позовні вимоги задоволено повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року вперше подану Державною службою України з безпеки на транспорті апеляційну скаргу повернуто апелянту у зв`язку із ненаданням документу про сплату судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач вдруге подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07 квітня 2023 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 286, 296 КАС України, а саме - пропущено десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а клопотання про його поновлення визнано необґрунтованим, до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Апелянту було надано строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали, копія якої доставлена до електронного кабінету останнього 07 квітня 2023 року о 13:58 год.

На виконання вимог зазначеної ухвали відповідачем через систему "Електронний суд" 24 квітня 2023 року направлено до суду копію платіжного доручення від 23 березня 2023 року №171 та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке обґрунтоване тим, що з 24 лютого 2022 року на території України запроваджено воєнний стан у зв`язку з чим організовано дистанційну роботу державних службовців та працівників апарату, строк апеляційного оскарження припав на період загострення ракетних обстрілів території України та об`єктів критичної інфраструктури, що призвело до відключення світла, води та зв`язку, крім того в період з 28 лютого 2023 року по 20 березня 2023 року у м. Києві було оголошено 31 повітряну тривогу, а тому причини пропуску строку є поважними.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 07 квітня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху, рішення суду першої інстанції прийнято 07 червня 2022 року, повний текст оскаржуваного рішення отримано відповідачем 17 січня 2023 року. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС було 27 січня 2023 року, проте апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції 20 березня 2023 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вперше подану Державною службою України з безпеки на транспорті апеляційну скаргу було залишено без руху ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у зв`язку з несплатою судового збору. Вказаним судовим рішенням було надано відповідачу десятиденний строк для усунення недоліків.

У зв`язку з неподанням документу про сплату судового збору в установлений строк суд ухвалою від 27 лютого 2023 року повернув Державній службі України з безпеки на транспорті вперше подану апеляційну скаргу. Крім того, копію ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги було доставлено до кабінету електронного суду відповідача 28 лютого 2023 року о 13:54 год., отже, вдруге з апеляційною скаргою апелянт звернувся через двадцять днів після отримання копії ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги, що свідчить про відсутність активних дій спрямованих на оскарження рішення суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що введення воєнного стану в Україні з огляду на рекомендації Ради Суддів України від 02 березня 2022 року є поважною причиною для поновлення процесуальних строків судом у розрізі спірних правовідносин оцінюється критично, оскільки будь-яких аргументів, що введення воєнного стану в Україні перешкоджали Державній службі України з безпеки на транспорті, тобто органу, який знаходиться у місті Києві, реалізувати своє право на апеляційне оскарження, відповідачем не наведено. Крім того саме по собі введення в Україні воєнного стану з огляду на приписи ч. 2 ст. 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" не може бути самостійною і безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження суб`єкту владних повноважень.

Також колегія суддів оцінює критично посилання апелянта на запровадження віялових відключень електроенергії у зв`язку з масованими ракетними ударами, оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження відсутності енергопостачання у приміщеннях Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 17 січня 2023 року по 20 березня 2023 року.

З приводу твердження апелянта про те, що у зв`язку з запровадженням воєнного стану в Україні Державною службою України з безпеки на транспорті організовано дистанційну роботу працівників, що унеможливлювало своєчасне подання апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

Твердження апелянта про гарантоване чинним законодавством право останнього на апеляційне оскарження судового рішення суд вважає помилковим у контексті спірних правовідносин з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини у п.п. 46, 47 рішення від 29 січня 2016 року у справі "Устименко проти України" зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі "Лелас проти Хорватії", відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і органи Укртрансбезпеки зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Державною службою України з безпеки на транспорті строку на апеляційне оскарження рішення суду від 07 червня 2022 року. Інших доводів поважності причин пропуску строку апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апелянтом подано заяву про усунення недоліків апеляційної інстанції з порушенням десятиденного строку встановленого ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку