Справа № 260/1558/23
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2023 року м. Ужгород№ 260/1558/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 22034,70 грн. по платежу 50 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб».

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що податковий борг у розмірі 22034,70 грн. є узгодженим, самостійно не сплаченим, а відтак, підлягає примусовому стягненню. У зв`язку з цим, просить заявлені позовні вимоги задовольнити повністю.

На виконання положень ч. 3 ст. 171 КАС України судом було направлено запит щодо місця проживання відповідача до Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області. Відповідь Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області №224/02-12 від 14.03.2023 року щодо місця проживання ОСОБА_1 надійшла до суду 14.03.2023 року, з якої встановлено, що дійсне місце проживання відповідача, ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

29 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні таких. У відзиві на позовну заяву наголошено, що позивачем в порушення вимог пункту 52-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення №0001672/07-16-24-05/ НОМЕР_1 від 23.03.2021 року. Крім того, зауважив, що згідно з приписами пункту 52-8 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення від 23.03.2021 року, станом на дату звернення з даним позовом не є узгодженим.

Позивач подав відповідь на відзив, а представник відповідача заперечення на відповідь на відзив, які суд до уваги не приймає, оскільки, відповідно до ч.3 ст. 263 КАС України, у цій справі заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в контролюючому органі на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, обравши другу групу платника єдиного податку. Станом на 08.02.2021 року відповідач припинив підприємницьку діяльність на підставі власного рішення.

Згідно картки особового рахунку платника податків за відповідачем рахується податкова заборгованість в сумі 22034,70 грн. з єдиного податку з фізичних осіб.

На підставі долучених до матеріалів позовної заяви документів суд встановив, що податкова заборгованість на вказану вище суму утворилася в результаті наступного.

Відповідачем до податкового органу було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування №95 від 22.02.2017 року, з обраною ставкою 15 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідач у заяві про застосування спрощеної системи оподаткування обрав ставку податку у розмірі 15% до розміру мінімальної заробітної плати. З врахуванням вищенаведеного, ставка єдиного податку становить 15% до розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 року - 625,95 грн. (4173,00*15%), станом на 01.01.2020 року - 708,45 грн. (4723,00*15%), станом на 01.01.2021 року 900,00 грн. (6000,00*15%).

Відповідачу нараховано єдиний податок за січень-грудень 2019 року у розмірі 7511,40 грн. (625,95*12 міс.), за січень-грудень 2020 року у розмірі 8501,40 грн. (708,45*12 міс.), за січень-лютий 2021 року у розмірі 1800,00 (900,00*2 міс.).

У даних періодах єдиний податок сплачувався частково у розмірі 521,55 грн. У зв`язку з чим, несплаченою залишається сума заборгованості в розмірі 22034,70 грн.

Також, працівниками контролюючого органу проведено камеральну перевірку дотримання граничних термінів сплати єдиного податку з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності, за наслідками якої складено акт перевірки від 14.01.2021 року №547/07-16-24-05/ НОМЕР_1 та винесено податкове повідомлення-рішення від 23.03.2021 року №0001672/07-16-24- 05/ про зобов`язання сплати штраф у сумі 4743,45 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримане таким 382), що підтверджується матеріалами справи.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового Кодексу України (надалі, також - ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 38.2 статті 38 ПК України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`ктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до 97.4.3 пункту 97.3 статті 97 Податкового кодексу України особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, є стосовно фізичної особи-підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Згідно із пунктом 6.1 статті 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3 статті 8 ПК України).

Згідно із підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить єдиний податок.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються главою 1 розділу ХІV ПК України.

Так, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

В пункті 291.3 статті 291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно із пунктом 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на першу, другу, третю, четверту, п`яту та шосту групи платників єдиного податку.

Положеннями пункту 291.4 статті 291 ПК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень;

2) друга група - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

3) третя група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 7000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники.

Відповідно до пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (пп. 293.2.2 п. 293.2 ст. 293 ПКУ).

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 Податкового кодексу України).

Згідно п. 295.1. ст. 295 ПКУ, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідачу нараховано єдиний податок за січень-грудень 2019 року у розмірі 7511,40 грн. (625,95*12 міс.), за січень-грудень 2020 року у розмірі 8501,40 грн. (708,45*12 міс.), за січень-лютий 2021 року у розмірі 1800,00 грн. (900,00*2 міс.).

Відповідно до п. 295.2 ст. 295 ПКУ нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої та другої груп здійснюється контролюючим органом на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Податкова декларація подається до контролюючого органу за місцем податкової адреси (пункт 296.4. статті 296 ПК України).

Згідно з п. 299.1 ст. 299 ПКУ реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, зобов`язаний сплачувати єдиний податок.

Відповідно до пункту 300.1 статті 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до вказаного Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Так, працівниками контролюючого органу проведено камеральну перевірку дотримання граничних термінів сплати єдиного податку з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності, за наслідками якої складено акт перевірки від 14.01.2021 року №547/07-16-24-05/ та винесено податкове повідомлення-рішення від 23.03.2021 року №0001672/07-16-24-05/ про зобов`язання сплати штраф у сумі 4743,45 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручене останньому, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані на адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Матеріалами справи підтверджено, що податкове повідомлення-рішення направлялося за адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. А тому, твердження представника відповідача, про те, що поштові відправлення, приєднанні до позовної заяви у якості доказів, не можуть слугувати доказами отримання відповідачем поштових повідомлень від позивача, не беруться судом до уваги.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані на адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Щодо дотриманням позивачем відповідних умов, встановлених п. 95.2 ст. 95 ПК України, які надають йому право на примусове стягнення податкового боргу, то суд вказує наступне.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 59 ПКУ у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПКУ податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з несплатою узгоджених сум податкового зобов`язання у встановлені строки, контролюючим органом на податкову адресу відповідача була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкова вимога від 21 березня 2019 року №4060-52 на суму 1356,30 гривень. Проте дане поштове відправлення не було вручено відповідачу з причин не залежних від контролюючого органу та було повернуто на адресу позивача з відміткою «не знаходиться вдома».

При цьому, відповідачем не надано доказів того, що вказана податкова вимога була предметом оскарження в адміністративному або в судовому порядку.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 по справі №818/1117/16 зверталася увагу на те, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення платником за всіма видами податків і зборів. При цьому грошові зобов`язання платника податків можуть змінюватись як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні п.п. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Також, відповідачем не надано доказів сплати податкового боргу, який виник внаслідок узгоджених податкових зобов`язань за вищевказаним платежем, що є підставою для його стягнення в судовому порядку.

Докази оскарження зазначеного вище податкового повідомлення-рішення та/або податкової вимоги у матеріалах справи відсутні, учасниками справи до суду не надані.

В частині посилань відповідача на положення пункту 52-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Згідно п.52-1 та п. 52-2 пункту 52 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за, зокрема, порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

За вказаних обставин мораторій на проведення перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) поширюється лише на документальні та фактичні перевірки.

У даному випадку ГУ ДПС у Закарпатській області було проведено саме камеральну перевірку, (за результатами якої винесено податковеповідомлення-рішення, на підставі якого заявлено стягнення) яка є окремим видом перевірок згідно вимог п. 75.1 ПК України.

Окрім того, за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій, зокрема, порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість.

Таким чином, чинним законодавством визначено, що звільнення від застосування штрафних санкцій у тому числі у вигляді пені не застосовується за порушення сплати податку на додану вартість.

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПКУ органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПКУ орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Щодо п.52-8 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України суд зазначає.

Відповідно до п.52-8 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених, зокрема, ст.56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених ст.56 цього Кодексу.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановами KMУ від 17.02.2021 №104, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611, від 11.08.2021 №855, від 22.09.2021 №981, від 15.12.2021 №1336) було прийняте рішення: з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020 до 31.03.2022 на території України встановити карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від11.03.2020 №211.

Втім, відповідно до вимог ст.52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України (у редакції Закону України від30.03.2020 №540-ІХ) за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення вимог законодавства в частині порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Тобто, штрафні санкції не можуть бути застосовані щодо порушень законодавства, які допущені платником податків у період починаючи з 01.03.2020, окрім, в тому числі, за порушення вимог законодавства в частині порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення від 23 березня 2021 року №0001672/07-16-24-05/3024919-78, винесене у зв`язку з порушенням термінів сплати авансових внесків єдиного податку за серпень 2018 року, за 2019 рік та січень-лютий 2020 року, тобто за період до виникнення карантину.

А тому, суд приходить до висновку про неможливість розповсюдження приписів п.52-8 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України на відповідача щодо зазначеного вище податкового повідомлення-рішення.

Щодо нарахування єдиного податку за період січень-лютий 2021 Головне управління ДПС у Закарпатській області суд зазначає, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація припинення підприємницької діяльності відповідача за його рішенням 08.02.2021 року.

Окремо слід зауважити щодо строків звернення до суду.

Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 до 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин.

Законом України від 17 березня 2020 р. №533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» підрозділ 10 розділу ХХ ПК України доповнено п. 52-2 (у редакції від 13.05.2020), зокрема абзацом такого змісту: «на період з 18.03.2020 до останнього календарного дня місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу».

02.04.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби CОVID-19», згідно з яким розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії такого карантину.

У подальшому, 17.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 р. №731-IX (далі Закон №731-IX), яким пункт 3 розділу VI Кодексу адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону №731-IX також встановлено, що процесуальні строки, що були продовжені відповідно до відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону від 30 березня 2020 р. №540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Відтак з 06.08.2020 зазначені у Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки відновили свій перебіг.

Разом з тим, перебіг строків, визначених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України було автоматично продовжено з 18.03.2020 до 06.08.2020, крім того, абзацом 10 пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України було зупинено перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на час дії карантину, що діє і станом на час розгляду даної справи, були продовжені строки, встановлені статтею 102 ПК України.Таким чином, ГУ ДПС у Закарпатській області звертаючись з даним позовом про стягнення із ОСОБА_1 податкового боргу, строк, передбачений, ст. 102 Податкового Кодексу України пропущено не було.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.

Суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на позовну заяву позаяк предметом оскарження у цій справі є не податкові повідомлення-рішення, винесені контролюючим органом, а стягнення податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями.

Однак, суд звертає увагу, що вказані твердження відповідача можуть бути підставами для його позову предметом якого може бути винесене податкове повідомлення-рішення на наслідками камеральної перевірки, на підставі якого заявлено цей позов про стягнення податкового боргу, однак не можуть бути підставою для відмови у стягненні податкового боргу у справі, що розглядається з огляду на те, що ця справа має інший предмет позову та вказане податкове повідомлення-рішення не є предметом оскарження, а ОСОБА_1 не є позивач у цій справі. Доказів звернення до суду із позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення на підставі якого розглядається питання стягнення податкового боргу - відповідач до матеріалів цієї справи не надав.

Податковий борг відповідача з часу направлення податкової вимоги не переривався, податкова заборгованість погашена не була.

Таким чином, станом на момент розгляду справи, за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у загальному розмірі 22034,70 грн.

Наявність у відповідача податкового боргу підтверджено матеріалами справи у їх сукупності та ОСОБА_1 не спростовано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Закарпатській області.

Отже, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач, який є суб`єктом владних повноважень, витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не поніс, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг у розмірі 22034,70 (двадцять дві тисячі тридцять чотири гривні 70 копійок) грн. по платежу 50 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Калинич Я.М. у відпустці з 14 квітня 2023 року по 25 квітня 2023 року (включно), рішення ухвалено 26 квітня 2023 року.

СуддяЯ. М. Калинич