Справа № 380/13945/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/13945/22 пров. № А/857/868/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року (ухвалене у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Львові суддею Качур Р. П.) в адміністративній справі № 380/13945/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправною і скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека, відповідач) № 343038 від 27.07.2022 про застосування до неї адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не встановлено чи є вона автомобільним перевізником. З цього приводу, позивачка вказала, що транспортний засіб позивачки MAN, державний номер НОМЕР_1 , який зупинено під час перевірки посадовими особами відповідача, не перебуває в користуванні позивачки, вона не здійснює перевезення пасажирів чи (та) вантажів цим транспортним засобом. Крім того, позивачка в обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідачем не зазначено за відсутність яких саме документів складено оскаржувану постанову. Зазначила також, що транспортний засіб позивачки здійснював внутрішнє перевезення вантажів територією України без перетину державного кордону України, відтак обладнання транспортного засобу позивачу контрольними пристроями (тахографами) не вимагалося згідно Закону, а значить і притягнення позивачки до відповідальності за відсутність у водія протоколу адаптації та повірки тахографу та особистої картки водія до цифрового тахографу, згідно з постановою № 343038 від 27.07.2022 є протиправним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Укртрансбезпека, яка вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що посадовими особами відповідача 28.01.2022 був зупинений транспортний засіб позивача марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого надав вказаним особам посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Відповідач зазначив, що документами для регулювання пасажирських перевезень для водія автобуса є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. Стверджує, що водієм транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 при перевірці, виявлено, що транспортний засіб обладнаний діючим та повіреним тахографом, але за 28.01.2022 відсутня тахошайба, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Також зазначив, що водій транспортного засобу заперечень щодо визначення позивача перевізником в акті перевірки не висловив

Вказує на те, що у разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування власник транспортного засобу повинен здійснити перереєстрацію транспортного засобу, а водій здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких використовується транспортний засіб (договір оренди та тимчасовий реєстраційний талон).

ФОП ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення. Вказує, що в оскаржуваній постанові не зазначено за відсутність яких саме документів складено відповідну постанову.

Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 в межах розгляду цих спірних правовідносин не є перевізником, а тому не може нести відповідальності за правопорушення законодавства про автомобільний транспорт згідно положення ст.60 Закону № 2344-ІІІ.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку № 004328 від 24.01.2022 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

У ході проведення вказаної перевірки зупинено транспортний засіб марки MAN (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

За результатами перевірки, зокрема, складено: акт № 321575 від 28.01.2022 проведення перевірки додержання вимог і законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У вказаному акті зафіксовано наступні виявлені порушення: водій здійснював перевезення вантажів з м. Львів до м. Кам`янець-Подільський відповідно до ТТН №17-1 від 28.01.2022. На час перевірки виявлено, що ТЗ обладнаний діючим та повіреним тахографом, але за 28.01.2022 в тахографі відсутня тахошайба. Актом встановлено порушення вимоги ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, у тому числі відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме перевезення пасажирів чи вантажів, за відсутності на момент перевірки документів, визначених у ст. 39 і 48 цього Закону.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ФОП ОСОБА_1 27.07.2022 винесено постанову про застосування до позивачки адміністративно-господарського штрафу № 343038 за порушення, відповідальність за яке передбачена абзацу третього частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, у розмірі 17 000,00 грн.

Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач оскаржила її до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що наявними в справі доказами підтверджено, що автомобільним перевізником вантажу, який перевозився 28.01.2022 автомобілем марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 , зазначено ТзОВ Альфа ТІДА, а не позивач, тому нести відповідальність має саме вказане товариство, а не позивач.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344), за приписами статті 3 якого сфера дії Закону поширюється на відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

За вимогами статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно приписів статті 39 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення регулярних пасажирських перевезень для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно приписів абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що суб`єктом відповідальності у цьому випадку є саме автомобільний перевізник.

Відповідно до Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207 (далі - Перелік документів), для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах одним із обов`язкових документів є товарно-транспортна накладна.

За таких обставин, коли в наданій водієм до перевірки товарно-транспортній накладній № 09-3 від 28.01.2022, як автомобільний перевізник було зазначене ТзОВ «Альфа ТІДА», колегія суддів вважає, що такий доказ підтверджує факт перевезення вантажу саме ТзОВ «Альфа ТІДА».

Вказане відповідає правовому висновку Верховного Суду, висловленому в постанові від 10 листопада 2022 року в справі № 420/2451/20.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що на підтвердження статусу перевізника у цьому випадку позивачем надано копію договору про оренду транспортного засобу № 1-09/2020, з якого видно, що автомобіль марки «MAN» д. н. з. НОМЕР_3 , надано ФОП ОСОБА_1 в оренду ТзОВ Альфа ТІДА. Договір укладено на строк з 01.09.2020 по 31.08.2022.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у цьому випадку фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не може вважатися суб`єктом відповідальності, до якого можуть застосовуватися положення абзацу третього частини першої статті 60 Закону України №2344-III, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови № 343038 від 27.07.2022.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 343038 від 27.07.2022 є необґрунтованою, прийнятою без урахування обставин, які мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення додержано норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року в адміністративній справі № 380/13945/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин