Справа № 376/442/23
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/442/23
Провадження № 2-а/376/11/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря судового засідання - Щур Л.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Сквира Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області, Інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Хитрого Назара Івановича про скасування Постанови по справі про адміністративне правопорушення,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 15 лютого 2023 року близько 09 год.40 хв. в смт. Ружині Бердичівського району Житомирської області (Ружинська ОТГ) позивач керував автомобілем Alfa Romeo, н/з НОМЕР_1 , і по вул. Київській був зупинений працівниками поліції.

Працівник поліції вказав, що причиною зупинки є те, що позивач керував автомобілем, не будучи пристебнутим ременем безпеки, а також те, що на його вимогу про зупинку зупинився ближче ніж за 10 метрів від пішохідного переходу.

Незважаючи на його пояснення відносно того, що він керував автомобілем, будучи при цьому пристебнутим ременем безпеки, а також те, що на вимогу поліцейського зупинився дальше ніж 10 м від пішохідного переходу і крім того ще і від`їхав дальше для безпечного спілкування з працівником поліції, інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 (смт.Ружин) Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Хитрим Н.І. відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія БАД № 102709 (далі-Постанова).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП України за те, що позивач, керував транспортним засобом, «15.02.2023 р. 09 год. 30 хв. в смт. Ружині по вул. Київській з не пристебнутим ременем безпеки та здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив п.2.3 (в) та 15.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП».

При цьому поліцейським було проігноровано вимогу позивача надати докази вчинення зазначених адміністративних правопорушень, а саме: відео, на якому б було зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, чи свідків, які б бачили вчинення правопорушення тощо.

За вчинення вказаних правопорушень поліцейським накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 510,00 грн.

Доказом, що підтверджує дані обставини, є копія постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Вказану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення та визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, які передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП вважає протиправною та яка підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Позивач стверджує, що 15.02.2023 року не порушував п.2.3 «в» та п. 215.9 «г» Правил дорожнього руху, так як керував транспортним засобом, будучи пристебнутим ременем безпеки, а також взагалі не мав наміру здійснювати на вул. Київській в смт. Ружині зупинку транспортного засобу, а вимушено зупинився на вимогу поліцейського і при цьому зупинка ним транспортного засобу була здійснена більш ніж за 10 м від пішохідного переходу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, приписами ч.3 ст.283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, доказами, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративних правопорушень та були б підставою для накладення інспектором поліції штрафу за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП може бути фото- та відеофіксація, докази виміру поліцейськими в присутності свідків відстані від місця зупинки транспортного засобу до пішохідного переходу, а також показання свідків тощо.

Якщо на думку поліцейського позивач порушив Правила дорожнього руху, а саме: керував транспортним засобом не будучи пристебнутим ременем безпеки та на його вимогу про зупинку зупинився ближче ніж за 10 м від пішохідного переходу, то вказане повинно бути підтверджено відповідними доказами, оскільки саме по собі візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2019р. у справі N357/10134/17.

Крім того, пояснення особи, яка склала адмінпротокол не можуть бути доказами вчинення адмінправопорушення (ВС/КАС у справі № 161/5372/17 від 29.04.2020)

В той же час, в постанові зазначено про наявність єдиного доказу: відео фіксації з нагрудної камери поліцейського.

Проте, вказана відео фіксація розпочалась під час спілкування поліцейського з позивачем вже після зупинки транспортного засобу. І, відповідно, на ній не могло бути зафіксовано руху автомобіля, під керуванням позивача, до зупинки.

Більше того, на відео фіксації з нагрудної камери поліцейського не може бути встановлено конкретну відстань від місця зупинки до пішохідного переходу: зупинився ближче ніж 10 м від пішохідного переходу чи дальше ніж 10 м від переходу.

За таких обставин позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення порушує його права, та просить суд:

- Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 102709 від 15 лютого 2023 року по ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження по справі про адміністративні правопорушення по ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122КУпАП відносно позивача закрити;

- стягнути з відповідачів понесені судові витрати у розмірі 536,80 грн.

За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч.1, 2 ст.257 КАС України).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 20.02.2023 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачі, представник Головного управління Національної поліції у Житомирській області, інспектор сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Хитрий Н.І., у судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, відзиву не надали.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що він не порушував Правил дорожнього руху, зупинився більш ніж 10 метрів від пішохідного переходу, працівник поліції ніяких замірів не проводив, а тому не зрозуміло яким чином він визначив 10 метрів. На прохання позивача надати докази скоєного правопорушення, працівник поліції ніяк не реагував та ніяких доказів не надав.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 15.02.2023 року він разом з позивачем рухався на автомобілі позивача в смт. Ружин. Приблизно о 10 годині їх зупинив працівник поліції. Позивач ОСОБА_3 зупинився біль ніж 10 метрів від пішохідного переходу, працівник поліції повідомив, що ми зупинилися менше 10 метрів та були не пристебнути ременем безпеки. Інспектор не реагував на всі клопотання позивача, свідок також повідомив, що позивач не порушував Правил дорожнього руху, а саме всі були пристебнуті та автомобіль було зупинено біль ніж 10 метрів. Поліцейський ніяких вимірів не робив.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов висновків, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення (постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (частина перша статті 286 КАС України).

Судом встановлено, що 15 лютого 2023 року близько 09 год. 40 хв. в смт. Ружин Бердичівського району Житомирської області (Ружинська ОТГ) позивач ОСОБА_1 керував автомобілем Alfa Romeo, н/з НОМЕР_1 , і по вул. Київській був зупинений працівниками поліції.

Працівник поліції вказав, що причиною зупинки є те, що позивач керував автомобілем, не будучи пристебнутим ременем безпеки, а також те, що на його вимогу про зупинку зупинився ближче ніж за 10 метрів від пішохідного переходу.

Незважаючи на пояснення ОСОБА_1 відносно того, що він керував автомобілем, будучи при цьому пристебнутим ременем безпеки, а також те, що на вимогу поліцейського зупинився дальше ніж 10 м від пішохідного переходу і крім того ще і від`їхав дальше для безпечного спілкування з працівником поліції, інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 (смт.Ружин) Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Хитрим Н.І. відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія БАД № 102709.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП України за те, що позивач, керував транспортним засобом «15.02.2023 р. 09 год. 30 хв. в смт. Ружині по вул. Київській з не пристебнутим ременем безпеки та здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив п.2.3 (в) та 15.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП».

При цьому поліцейським було проігноровано вимогу позивача надати докази вчинення зазначених адміністративних правопорушень, а саме: відео, на якому б було зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , чи свідків, які б бачили вчинення правопорушення тощо.

За вчинення вказаних правопорушень поліцейським накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 510,00 грн.

Доказом, що підтверджує дані обставини, є копія постанови по справі про адміністративне правопорушення (а. с. 6).

Не погоджуючись із винесеною відповідачем постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 102709 від 15 лютого 2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993р. «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч. 1-3, 5-6 ст.121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як зазначено в оспорюваній постанові, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, які передбачені п.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП (а.с. 6).

Частина 5 ст.121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами у виді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст.122 КупАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, приписами ч.3 ст.283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, доказами, які б підтверджували вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та були б підставою для накладення інспектором поліції штрафу по ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП є фото- та відеофіксація, докази виміру поліцейськими в присутності свідків відстані від місця зупинки транспортного засобу до пішохідного переходу, а також показання свідків тощо.

Якщо на думку поліцейського Рай В.В. порушив Правила дорожнього руху, а саме: керував транспортним засобом не будучи пристебнутим ременем безпеки та на його вимогу про зупинку зупинився ближче ніж за 10 м від пішохідного переходу, то вказане повинно бути підтверджено відповідними доказами, оскільки саме по собі візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2019р. у справі N357/10134/17.

Крім того, пояснення особи, яка склала адмінпротокол не можуть бути доказами вчинення адміністративного правопорушення, правова позиція ВС/КАС у справі № 161/5372/17 від 29.04.2020 року.

В той же час, в постанові зазначено про наявність єдиного доказу: відео фіксації з нагрудної камери поліцейського.

Проте на відео фіксації з нагрудної камери поліцейського не може бути встановлено конкретну відстань від місця зупинки до пішохідного переходу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (ст. 77 КАС України).

Суд зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що позивач вчинив адміністративні правопорушенні, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП України, а відтак суд вважає позовну вимогу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Водночас вимога позивача про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).

Згідно з статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 221 глави 17 КУпАП підвідомчість справ про адміністративне правопорушення закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України (у вказаній вище редакції) щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (постанова КАС ВС від 01.03.2021 року у справі № 490/843/15-а).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 20.02.2023 (а.с.1), а тому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 536,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2,6,19,20,77,139,241 247,250,255,286 КАС України, ст. ст. 7,221,222,245,246,251,283,284,286,288 Кодекс України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 23,31Закону України «Про Національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Хитрого Назара Івановича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 102709 від 15 лютого 2023 року, складену інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Хитрим Назаром Івановичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 536,80 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Коваленко