Справа № 140/3782/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/3782/22 пров. № А/857/16950/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф плюс» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у м. Луцьку суддею Плахтій Н. Б.) в адміністративній справі № 140/3782/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф плюс» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудлайф плюс» (далі ТОВ «Фудлайф плюс», Товариство) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними і скасувати рішень Львівської митниці (далі Митниця) про коригування митної вартості товарів від 11 листопада 2021 року за № 209000/2021/700146/1, від 12 листопада 2021 року за №№209000/2021/700151/1, 209000/2021/700150/2, від 13 листопада 2021 року за №209000/2021/700153/2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з метою декларування товарів подало на митний пост Львівської митниці митні декларації (далі - МД) за №№UA209160/2021/013691, UA209160/2021/013810, UA209160/2021/013802, UA209160/2021/013895, за якими було заявлено до митного оформлення:

товар № 1 «М`ясо свійських свиней морожене окіст (шинка) без кості, обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 19 922,60 грн»;

товар № 2 «Їстівні субстрати великої рогатої худоби, морожені печінка яловича обвалена, не подрібнена, без теплових кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, вагою 20600,00 кг»;

товар № 3 «3.1 «Їстівні субстрати великої рогатої худоби морожені нирки яловичі, обвалені, не подрібнені, без теплової кулінарної обробки, не консервовані, без харчових добавок та приправ, вагою 4573,00 кг; 3.2. «Їстівні субстрати великої рогатої худоби морожені, - печінка яловича обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, вагою 15 900,00 кг»»;

товар № 4 «Сало (бокове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 20 305,00 кг».

Митна вартість імпортованого товару визначена за основним методом за ціною договору (контракту). Проте, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості, якими митну вартість товару визначив за резервним методом, позаяк вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнано за основним методом з огляду на те, що документи, які були подані для підтвердження митної вартості, містять розбіжності та неточності.

Проте, Товариство вважає, що митний орган при винесенні вказаних рішень не врахував усі фактичні обставини справи, надані документи досліджено поверхнево, при тому, що задля підтвердження митної вартості товару декларант подав всі необхідні товаросупровідні документи.

Натомість, вимога митного органу про необхідність подання прайс-листів виробника є безпідставною, адже до кожної з поставок декларант подавав прейскуранти (прайс-листи). При цьому сам лише факт надання позивачем прайс-листа, виданого експортером, однак із зазначенням коду документа 3014, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару. Вимога надати проформу-інвойс теж є необґрунтованою, оскільки митним органом не було враховано, що поставка товару не здійснювалася на умовах передоплати, тому проформа-інвойс продавцем товару не складалася, а відразу виставлялися рахунки-фактури (інвойс) як документи, що містять повну інформацію про товар та усі характеристики зовнішньоекономічних операцій.

У спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність обґрунтованих сумнівів, причин неможливості визначення заявленої митної вартості імпортованого товару. Поряд з тим надані до митного оформлення документи дають можливість дійти висновку про правильність визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом.

Відтак, неподання декларантом запитуваних митним органом документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування іншого методу визначення митної вартості. Львівська митниця для коригування митної вартості товару використала інформацію, затверджену в рамках Меморандуму Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції, проте не надала документів, які б підтверджували правосуб`єктність такої організації та виданих нею документів, що ставить під сумнів її використання.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ТОВ «Фудлайф плюс», яке вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, винесене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановлення неправомірного рішення. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції та винести нову постанову, якою позовні вимоги ТОВ «Фудлайф плюс» задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви. При цьому зазначає, що надані до митного оформлення документи у повній мірі підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, тому в митного органу були відсутні підстави як для зобов`язання декларанта надати додаткові документи, так і для коригування митної вартості імпортованих товарів, при тому, що відповідачем було використано некоректні джерела та спосіб коригування митної вартості товарів. Вказує, що контрактом затверджено умови після оплати за фактично поставлену партію товару, тобто, оплата здійснюється за фактом поставки кількох партій товару на основі кількох інвойсів, або на умовах передоплати, а використання одного з способів оплати є диспозитивним правом сторони угоди, та здійснюється на власний розсуд. Також, відсутність у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах умов оплати за товар не може свідчити про наявність сумнівів у реальності зовнішньоекономічної операції, адже у всіх інших поданих до митного оформлення документах, зокрема у контракті, відображається, на яких умовах може здійснюватися оплата за ввезений товар.

При прийнятті рішення контролюючий орган повинен сукупно оцінювати усі подані докази, а наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.

Львівська митниця подала відзив на вказану апеляційну скаргу, вважаючи, що така є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. При цьому покликається на те, що Митним кодексом України чітко обумовлено право митного органу на витребування додаткових документів за наявності відповідних умов. Вказує, що ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивач не надав належного обґрунтування того, що під час митного оформлення виявлені розбіжності та які були зазначені в рішення про коригування митної вартості товарів. Суд першої інстанції правильно констатував, що митному органу початково не були надані ті документи, які були передбачені самим договором та який передбачав можливість різних умов поставок та оплати, що мали б визначатись в окремих документах, а саме в проформах-інвойсах. А необхідність витребування додаткових документів є передусім способом упевнитися в тому, що декларант правильно визначив митну вартість. Також вважає, що витрати на правову допомогу є завищеними, при тому, що ряд наданих позивачу послуг не є видом правової допомоги та не є доцільними, дублюють одна одну, не мали впливу на хід розгляду справи та не потребуються спеціальних професійних навиків. Тому, якщо судом апеляційної інстанції буде задоволено апеляційну скаргу, просять зменшити розмір витрат, які просить відшкодувати апелянт, як витрати, понесені на правову допомогу.

Відтак, просить суд в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Фудлайф плюс» відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, ТОВ «Фудлайф плюс» були укладені типові контракти з компаніями-експортерами, зокрема:

- від 28.10.2021 № 28102021 з компанією «Exportslachthius de Coster NV» (Бельгія) (продавець) (а. с. 48 зворот - 51 зворот, 112 - 117);

- від 29.09.2021 № 29882021 з компанією «Pol-Export» (Польща) (продавець) (а. с. 51 зворот - 53 зворот, 178 - 183).

За умовами пунктів 1, 2, 6 цих контрактів продавець продає, а покупець купує товар, в асортименті вказаному в інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту.

Товар поставляється партіями на умовах, узгоджених сторонами в цьому контракті і проформах-інвойсах відповідно до правил Інкотермс 2010. У разі, якщо в проформах-інвойсах не узгоджені умови поставки, товар може поставлятись на умовах FCA або EXW, або CРТ, або СІР відповідно правилам Інкотермс 2010.

За замовленням покупця продавець надає покупцю послуги по зберіганню, пошуку і додаткового транспортування товару в обсязі і на умовах, визначених цим контрактом.

Якщо інше не обумовлено в проформі-інвойсі або інвойсі, поставка товару здійснюється з таких місць: із адреси холодильної камери (складу), з адреси виробника товару або з адреси продавця (пункт 1 контрактів).

Ціна товару включає в себе вартість упаковки, маркування, страхування і погрузки товару на транспортні засоби (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW правил Інкотермс 2010).

Сторони в інвойсі вказують найменування, загальну кількість товару, що поставляється, а також його вартість. Весь товар вказаний в інвойсі поставляється партіями. При узгодженні кожної партії товару, ціна на товар може змінюватись в залежності від об`єму і кон`юнктури ринку на даний вид продукції, але не може перевищувати узгоджену вартість в інвойсі. Ціна за одиницю товару не прив`язана до попередніх узгоджених поставок і варіюється в діапазоні, вказаному в інвойсі. Ціна узгодженої партії товару не може бути змінена в односторонньому порядку.

Ціна на товар встановлюється в доларах США та євро. Загальну суму контракту складає сума всіх інвойсів, підписаних в період дії цього контракту.

Оплата товару здійснюється на умовах, визначених в проформах-інвойсах і може включати в себе передоплату, оплату по факту поставки і/або оплату з відстрочкою платежу. Датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця. Оплата товару здійснюється банківським переказом в доларах США та євро на реквізити продавця, вказані в контракті.

ТОВ «Фудлайф плюс» подало через уповноваженого декларанта до митного оформлення МД № UА209160/2021/013691 від 10.11.2021, №UА209160/2021/013810 від 12.11.2021, № UА209160/2021/013802 від 12.11.2021, №UА209160/2021/013895 від 13.11.2021 щодо товару за такими характеристиками:

- товар № 1 «М`ясо свійських свиней морожене окіст (шинка) без кості, обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 19 922,60 кг; дата виготовлення 29.07-24.09.2021; режим зберігання і перевезення при температурі мінус 18 градусів Цельсія; виробник: De Coster NV (маркування-клеймо: BELGIE 51/2 EG), Бельгія. Країна виробництва Бельгія (BE)». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки FСA-BE Ruiselede та становить 1 104 976,76 грн (еквівалентно 34934,55 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 28.10.2021 № 28102021; рахунок-фактуру від 08.11.2021 № 1012-О; сертифікат якості від 05.11.2021; міжнародний ветеринарний сертифікат від 05.11.2021; автотранспортну накладну від 05.11.2021 № Т67246001, копію митної декларації країни відправлення №21ВЕЕ71 (а. с. 109, 112 - 125);

- товар № 2 «Їстівні субстрати великої рогатої худоби, морожені печінка яловича обвалена, не подрібнена, без теплових кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, вагою 20 600,00 кг, дата виготовлення 10.2021 р.; режим зберігання і перевезення при температурі мінус 18 градусів Цельсія; виробник: SUPERGEL 28 (маркування-клеймо: FR 28.281.004 CE), Франція. Країна виробництва Франція (FR)». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 314 280,69 грн (еквівалентно 10 506,00 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 29.09.2021 № 29882021; рахунок-фактуру від 10.11.2021 № PL/050606979/2021-034/0722; сертифікат якості від 09.11.2021; міжнародний ветеринарний сертифікат від 09.11.2021 № FR; автотранспортну накладну від 09.11.2021; копію митної декларації країни відправлення № 21PL301010E1279183 (а. с. 156, 159 - 168).

- товар № 3 «3.1 «Їстівні субстрати великої рогатої худоби морожені нирки яловичі, обвалені, не подрібнені, без теплової кулінарної обробки, не консервовані, без харчових добавок та приправ, вагою 4573,00 кг; дата виготовлення 04, 05, 07.2021; режим зберігання і перевезення при температурі мінус 18 градусів Цельсія; виробник: Tonnies Rind GmbH & Co. KG (маркування-клеймо: DE NI 10327 EG), Німеччина. Країна виробництва Німеччина (DE); Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 79343,16 грн (еквівалентно 2652,34 євро). 3.2. «Їстівні субстрати великої рогатої худоби морожені, - печінка яловича обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, вагою 15 900,00 кг; дата виготовлення 04, 05, 07, 08, 09.2021; режим зберігання і перевезення при температурі мінус 18 градусів Цельсія; виробник: Tonnies Rind GmbH & Co. KG (маркування-клеймо: DE NI 10327 EG), Німеччина. Країна виробництва Німеччина (DE)»». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 242 575,87 грн (еквівалентно 8109,00 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 29.09.2021 № 29882021; рахунок-фактуру від 12.11.2021 № PL/050606979/2021-034/0731; сертифікат якості від 10.11.2021; міжнародний ветеринарний сертифікат від 11.11.2021; копію митної декларації країни відправлення № 21PL301010E1284881 (а. с. 132 - 133, 136 - 148);

- товар № 4 «Сало (бокове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 20305,00 кг; дата виготовлення 11.2021 р.; режим зберігання і перевезення при температурі мінус 18 градусів Цельсія; виробник: Grolleman Vrieshuis B.V. (маркування-клеймо: NL 568 EG), Нідерланди. Країна виробництва Нідерланди (NL)». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 309780,06 грн (еквівалентно 10 355,55 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 29.09.2021 № 29882021; рахунок-фактуру від 12.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0731; сертифікат якості від 11.11.2021; міжнародний ветеринарний сертифікат від 11.11.2021 № FR; копію митної декларації країни відправлення № 21PL301010E1281881 (а. с. 175, 179 - 186).

За результатами аналізу поданих декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів митницею встановлені такі розбіжності:

1) за МД № UА209160/2021/013691 від 10.11.2021 до митного оформлення заявлено товар «Ham 4D frozen - Окіст без кістки свинячий заморожений» за ціною 1,75 Євро за кг на умовах поставки FCA- BE- Ruiselede. Відповідно до положень Інкотермс -2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються такі документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 08.11.2021 № 1012-0 та договір про перевезення від 03.11.2021, договір-заявка № 1012-О не містять відомості про такі витрати, а саме відомості про страхування та експедиційні витрати. Ці документи містять розбіжності у відомостях про вартість перевезення, маршрут та номер транспортного засобу. У поданій до митного оформлення CMR від 05.11.2021 № В № Т 67246001 відсутні відомості про документи (графа 11), умови поставки товару, та відсутній підпис відправника товару у графі 14. За умовами зовнішньоекономічного договору від 28.10.2021 № 28102021 розділом 1 «Предмет контракту» передбачено що товар поставляється в асортименті зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору також визначено що у такому Інвойсі Сторонами контракту вказується назва, загальна кількість та вартість товару. До митного оформлення такий Інвойс не подавався. Розділом 1 цього договору передбачено, що партії товару поставляються на умовах згідно Проформи-інвойсу (до митного оформлення не подано). Розділом 2 цього договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Документи, подані до митного оформлення, не містять відомостей що підтверджують числові значення таких складових ціни товару. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Розділами 5 та 6 зовнішньоекономічного договору передбачено що оплата здійснюється на умовах зазначених в проформах-інвойсах, але такі документи до митного оформлення не подано. У рахунку-фактурі від 04.11.2021 № v2 21211009 відсутні реквізити зовнішньоекономічної угоди. До митного оформлення не подано банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару, відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 53 МК України, хоча у цьому рахунку зазначено термін «prepayment» - передоплата. Документ Komunikat ІЕ599 - підтвердження вивозу до митного оформлення не надавався.

2) за МД № UА209160/2021/013810 від 12.11.2021 до митного оформлення заявлено товар «Watroba wolowa mrozona - Печінка яловича заморожена» за ціною 0,51 Євро за кг, на умовах поставки СРТ- UA- Луцьк. Виробником товару заявлено «SUPERGEL 28», країна виробництва Франція, У поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 09.11.2021 № б/н відсутні відомості у графах 5 та 14, щодо реквізитів документів цієї партії товару, та умов поставки, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) та ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 № 57-V. За умовами зовнішньоекономічного договору від 29.09.2021 № 229882021 розділом 1 цього договору передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору визначено що у такому Інвойсі повинно бути зазначено назву, загальну кількість та вартість товару. До митного оформлення такий документ не подавався. Розділом 2 цього договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Документи, подані до митного оформлення, не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Розділами 5 та 6 зовнішньоекономічного договору передбачено що оплата здійснюється на умовах зазначених в проформах-інвойсах, але такі документи не подано, а у рахунку-фактурі від 10.11.2021 № PL/050606979/2021-034/0722 відсутні будь-які відомості щодо терміну та способу оплати. Документ підтвердження вивозу KOMUNIKAT ІЕ599 до митного оформлення не подавався. Документ за кодом 9610-копія митної декларації країни відправлення від 11.11.2021 № MRN 21PL301010E1279183 виданий не у країні відправлення Франції, а у Польщі.

3) за МД № UА209160/2021/013802 від 12.11.2021 до митного оформлення заявлено товар «Mrozone nerki wolowe - нирки яловичі морожені» за ціною 0,58 Євро за кг, та товар «Mrozona watroba wolowa - печінка яловича заморожена» за ціною 0.51 Євро за кг, на умовах поставки СРТ- UA-Луцьк. Виробником товару заявлено «Tonnies Rind GmbH & Co. KG.», країна виробництва Німеччина. У графі 1 CMR від 10.11.2021 № б/н відправником товару зазначено «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, проте графа 22 «Підпис та штамп відправника» заповнена штампом РРНО HERSAN, тобто підприємством, яке не є стороною цієї зовнішньоекономічної угоди. У цьому документі також відсутні відомості щодо умов поставки товару, та реквізитів інвойсу. За умовами зовнішньоекономічного договору від 29.09.2021 № 29882021 розділом 1 цього договору передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору визначено, що у такому Інвойсі повинно бути зазначено назву, загальну кількість та вартість товару. До митного оформлення такий документ не подавався. Розділом 2 цього договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Документи, подані до митного оформлення, не містять відомостей що підтверджують числові значення таких складових ціни товару. Розділами 5 та 6 зовнішньоекономічного договору передбачено, що оплата здійснюється на умовах, зазначених в проформах-інвойсах, але такі документи не подано, а у рахунку-фактурі від 10.11.2021 № РL/050606979/2021-034/0723 відсутні будь-які відомості щодо терміну та способу оплати. Додатково доданий прайс-лист № б/н містить інформацію лише по окремих позиціях товару, тому не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - прайс-лист виробника товару, оскільки виданий не виробником товару Tonnies Rind GmbH & Co. KG, а відправником «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, та відомості у цьому документі не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу, що передбачено визначенням поняття прайс-лист (прейскурант).

4) за МД № UА209160/2021/013895 від 13.11.2021 до митного оформлення заявлено товар «Tluszcz wieprzowy mrozony - Сало свиняче бокове заморожене» за ціною 0,51 Євро за кг, на умовах поставки СРТ- UA-Луцьк. У поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 11.11.2021 № б/н відсутні відомості у графах 14. 21, та відсутній підпис відправника у графі 22, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) та ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 № 57-V. За умовами зовнішньоекономічного договору від 29.09.2021 № 29882021 розділом 1 договору передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору визначено, що у такому Інвойсі повинно бути зазначено назву, загальну кількість та вартість товару. До митного оформлення такий документ не подавався. Розділом 2 цього договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Документи подані до митного оформлення не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Розділами 5 та 6 зовнішньоекономічного договору передбачено що оплата здійснюється на умовах зазначених в проформах-інвойсах, але такі документи не надано, а у рахунку-фактурі від 12.11.2021 № PL/050606979/2021-034/0731 відсутні будь-які відомості щодо терміну та способу оплати. Документ, заявлений за кодом 9610-копія митної декларації країни відправлення від 12.11.2021 № MRN 21PL301010E1284881, виданий у Польщі, а не у країні відправлення - Нідерландах. Документ підтвердження вивозу KOMUNIKAT ІЕ599 містить інформацію ідентичну поданій до митного оформлення MRN. Додатково доданий прайс-лист від 08.11.2021 № б/н, містить інформацію лише по одній позиції товару, тому не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - прайс-лист виробника товару, оскільки виданий не виробником товару Grolleman Vrieshuis B.V., а відправником «Pol-Export» ОСОБА_1 , та відомості у цьому документі не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу, що передбачено визначенням поняття прайс-лист (прейскурант).

Митний орган у всіх випадках надсилав декларанту вимоги в електронних повідомленнях про надання додаткових документів на підтвердження митної вартості, а саме:

додатки (Інвойс, Проформу-інвойс) до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності;

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг));

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог статті 254 МК України (а. с. 110 - 111, 134 - 135, 157 - 158, 176 - 177).

У відповідь на повідомлення митниці декларант листами повідомив відповідача, що ним були подані всі наявні документи, які кореспондуються між собою та містять чітку інформацію про товар та ціну на вказаний товар (а. с. 126-128, 149-151, 169-171, 187-189).

Відповідно до зазначеного Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700146/1 від 11 листопада 2021 року, №UA209000/2021/700150/2 від 12 листопада 2021 року, № UA209000/2021/700151/1 від 12 листопада 2021 року, № UA209000/2021/700153/2 від 13 листопада 2021 року та сформувала картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі картка відмови) за №№ UA209160/2021/000224 UA209160/2021/000230 UA209160/2021/000229, UA209160/2021/000233 (а. с. 17, 27, 35 зворот - 36, 41 зворот - 42, 130, 153, 173, 192).

У графах 33 рішень про коригування митної вартості товарів зазначено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності (ті, про які було вказано у повідомленнях декларанту про надання додаткових документів). У спірних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наданої в рамках Меморандуму від 28.09.2021 Асоціацією «Всеукраїнська асоціація імпортерів м`яса та м`ясопродукції», а також МД № UA205140/2021/086536 від 08.11.2021 (а. с. 196), де митна вартість такого товару становить 2,60 долар США/кг (рішення № UA209000/2021/700146/1); МД №UA205140/2021/085996 від 06.11.2021 (а. с. 194), де митна вартість такого товару становить 0,90 долара США/кг (рішення № UA209000/2021/700151/1, №UA209000/2021/700150/2); МД № UA205140/2021/086524 від 08.11.2021 (а .с. 193), де митна вартість такого товару становить 1,00 долара США/кг (рішення №UA209000/2021/000153/2). Крім того в цих рішеннях зазначено, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

На підставі МД № UA209160/2021/013717 від 11.11.2021, № UA209160/2021/013860, № UA209160/2021/013841 від 12.11.2021, № UA209160/2021/013860 від 12.11.2021, №UA209160/2021/013902 від 13.11.2021 (а. с. 131, 154, 174, 190) товар було випущено у вільний обіг.

Вважаючи зазначені рішення про коригування митної вартості товарів неправомірними, ТОВ «Фудлайф плюс» оскаржило їх до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позаяк декларант не надав належних документів та не спростував сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару, товариству правомірно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним вартістю відповідно до вимог митного законодавства.

При цьому, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості з покликанням на реквізити митної декларації, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що митниця як суб`єкт владних повноважень правомірно прийняла оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Відповідно до частин першої, другої, восьмої - одинадцятої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

А стаття 53 МК України регулює перелік та порядок подачі документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Так, відповідно до приписів цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За приписами статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За змістом цих норм митний орган може витребувати від декларанта додаткові документи у разі, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, є ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

При цьому митний орган повинен вказати конкретні факти та обставини, які викликали такі сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки цих відомостей та вказати перелік документів, які необхідно надати для усунення цих сумнівів чи розбіжностей.

Якщо наданих відомостей недостатньо для підтвердження задекларованої митної вартості товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити ці складові та які документи необхідно подати для підтвердження відповідних складових.

Разом з тим відсутність у рішеннях про коригування митної вартості товарів підтверджень того, що надані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи викликають сумнів у достовірності поданої інформації, та які документи повинні це підтвердити чи спростувати, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості товарів.

Водночас витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

За приписами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За приписами статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Тобто, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Проте, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом і декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Так, відповідно до приписів частин першої, другої, четвертої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.

У частині третій статті 55 МК України встановлено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як зазначено вище, митна вартість товару, згідно з поданими митними деклараціями, визначена позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту), на підтвердження чого митного органу ним були надані відповідні документи.

А підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів було те, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності (ті, про які було вказано у повідомленнях декларанту про надання додаткових документів), відтак митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з відсутністю у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України.

З приводу цього колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 29 січня 2019 року в справі № 815/6827/17, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Проте, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Наведене зобов`язує митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

А відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Також, у постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16 Верховний Суд висловив правову позицію, згідно із якою витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На переконання колегії суддів, підстави, зазначені у повідомленні для витребування у декларанта додаткових документів та оскаржуваних рішеннях, не є обґрунтованими та такими, що призвели до виникнення сумнівів у визначеній декларантом митній вартості товарів. Також митний орган може витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості товару. А ненадання повного переліку документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за основним методом лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїх сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість, надані позивачем до митного оформлення документи, у повній мірі відображали та підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, а тому у митного органу були відсутні будь-які правові підстави для зобов`язання декларанта надати додаткові документи.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивач до кожної із поставок надавав рахунки-фактури, де ідентифікуються експортер (продавець товарів) та отримувач (покупець) та зазначено відомості про товар, що ввозиться, його назву, вартість, вагу, тощо. Позаяк була відсутня передоплата за товар, у продавця товару не було необхідності виставлялися рахунки-фактури (інвойс) як документи, що містять повну інформацію про товар та всі характеристики зовнішньоекономічних операцій. При цьому, відсутність у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах умов оплати за товар не може свідчити про наявність сумнівів у реальності зовнішньоекономічної операції, позаяк у всіх інших поданих до митного оформлення документах, зокрема у контракті, відображають умови здійснення оплати за ввезений товар.

При цьому, певні недоліки первинних документів, наданих на підтвердження митної вартості товару, зокрема, CMR, відсутність реквізитів угоди, в рахунку-фактурі, не виключає можливість їх урахування для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї викладеної в них інформації, при тому, що за сукупністю решти відомостей, викладених в інших документах, та доказів можливо було достовірно визначити митну вартість товару.

Також, як в повідомленнях, так і в оскаржуваних рішеннях Митниці про коригування митної вартості товарів відповідачем не вказано на неправильність проведених розрахунків митної вартості, зазначених у митній декларації; не зазначено, які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах та які саме складові митної вартості не підтверджені документально.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19).

А відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 29 липня 2020 року в справі № 420/1709/19, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може мати місце у випадку, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар та послуг із страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.

Суд першої інстанції також не врахував, що митний орган безпідставно витребовував документи, котрі до митної вартості ввезених товарів не мали ніякого відношення, адже у оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваних товарів підтверджена документально. Вимога про надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця (якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом)); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації продавця щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару; ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталогу, специфікації, прейскурантів (прайс-листа) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів. Митний орган, виносячи оскаржувані рішення про коригування митної вартості не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

Аналогічно безпідставною була вимога митного органу надати рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), оскільки доказів про понесення позивачем таких витрат матеріали справи не містять, що суд першої інстанції не врахував.

Щодо неподання проформ-інвойсів, то у зазначених правовідносинах не мала місце передплата за товар, відповідно продавцям товару не було необхідності формувати проформ-інвойси, а відразу виставлялися рахунки-фактури (інвойс) як документи, що містять повну інформацію про товар та всі характеристики зовнішньоекономічних операцій.

Колегія суддів наголошує, що при прийнятті рішення контролюючий орган повинен сукупно оцінювати усі подані докази. Таким чином, наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.

Також, відповідачем в рішеннях про коригування митної вартості не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Також позивачем було надано відповідні документи щодо умов поставки, прейскуранти (прайс-листи), які дають можливість ідентифікувати вид і ціну товару та не викликають сумнівів у їх достовірності; також митним органом не обґрунтовано, яким чином видані експортером прайс-листи ставлять під сумнів визначену декларантом митну вартість товару, за умови, що викладена в них інформація повністю відповідає інформації, викладеній в рахунках-фактурах, при тому, що подані декларантом документи сукупно давали можливість встановити митну вартість імпортованого товару.

З приводу покликань митного органу на ненадання декларантом документів на підтвердження витрат на упаковку, маркування, страхування, завантаження, колегія суддів зауважує, то відповідно до пунктів 2 контрактів таке вже включено в ціну товару та покладається на продавця, при тому, що відповідачем не доведено жодними доказами його покликання на те, що до ціни товару, перелік яких наведено в прайс-листах, включені не всі складові вартості товару. При цьому, документи щодо перевезення товару надавалися декларантом як до митного оформлення, так і позивачем при розгляді справи у суді першої інстанції, зокрема, договір-заявку, довідку про транспортні витрати, рахунок-фактуру, які сформовані компанією-перевізником; вантажна накладна заповнюється відправником вантажу на підставі інструкцій і вказівок транспортно-експедиторської компанії, тому відсутність певної інформації не може ставитись у вину позивачу. Також, як правильно зауважив апелянт в цій справі, у межах спірних правовідносин оцінці та дослідженню підлягає не господарська операція щодо поставки товару на митну територію України та правильність заповнення граф автотранспортної накладної чи перевізних документів, а безпосередньо митна вартість товару. При цьому, зауваження і недоліки у заповненні вантажної накладної не є такими, що можуть мати значення для визначення митної вартості товару, з урахуванням умов поставки за контрактом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за джерело інформації митниця використала декларації щодо митного оформлення товару, що відрізняються за видом товару.

Так, при коригуванні митної вартості товару № 1 «М`ясо свійських свиней морожене окіст (шинка) без кості, обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною» використано МД від 08.11.2021 № UA 205140/2021/086536, за якою було імпортовано товар «Лопатка свійських свиней морожена...». Також в першому випадку відправником товару є Бельгія, а в іншому - Нідерланди; також відмінні умови поставки.

При коригуванні митної вартості товару № 2 «Їстівні субстрати великої рогатої худоби, морожені печінка яловича обвалена, не подрібнена, без теплових кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ» використано МД від 06.11.2021 № UA 205140/2021/085996, за якою було імпортовано товар «Печінка яловича заморожена..». Проте, в першому випадку виробником товару є Франція, а в другому - Польща.

При коригуванні митної вартості товару № 3 «3.1 «Їстівні субстрати великої рогатої худоби морожені нирки яловичі, обвалені, не подрібнені, без теплової кулінарної обробки, не консервовані, без харчових добавок та приправ» 3.2. «Їстівні субстрати великої рогатої худоби морожені, - печінка яловича обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ» використано МД від 06.11.2021 № UA 205140/2021/085996, за якою було імпортовано товар «Печінка яловича заморожена..». Проте, в першому випадку виробником товару є фірма «Тцnnies rind gmbh & Сo (Німеччина), а в другому - Польща.

При коригуванні митної вартості товару № 4 «Сало (бокове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною» використано МД від 08.11.2021 № UA 205140/2021/086524, за якою було імпортовано товар «Сало свійських свиней морожене...». Також відрізняються умови поставки у цих випадках.

Крім того, митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про протиправність оскаржуваних рішень.

Щодо аргументів Львівської митниці та визначення митної вартості імпортованого товару з використанням інформації, наданої в рамках Меморандуму «Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції» колегія суддів зазначає таке.

Між Асоціацією «Всеукраїнська асоціація імпортерів м`яса та м`ясопродукції» та Державною фіскальною службою України 25.09.2014 підписаний меморандум про взаєморозуміння та співробітництво. Інформація, надана Асоціацією, в зведеній таблиці рівнів цін на м`ясо та м`ясну продукцію від 28.09.2021 містить узагальнену інформацію про ціни на м`ясну продукцію (м`ясо механічної обвалки, ММО) в доларах США (0,50 дол. США за 1 кг продукції) щодо поставки продукції в ЄС та Великобританії. На другому листі цієї таблиці ціни вказані у доларах США на умовах поставки CIF/CIP кордон України.

За визначенням Інкотермс:

CIF - «Cost Insurance and Freight / Вартість, страхування і фрахт» означає, що продавець поставляє товар на борт судна або надає поставлений таким чином товар.

CIP - «Carriage and Insurance Paid to / Перевезення і страхування оплачені до» означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованій продавцем, в узгодженому місці (якщо таке місце погоджено сторонами) і що продавець зобов`язаний укласти договір перевезення і нести витрати по перевезенню, необхідні для доставки товару в узгоджене місце призначення.

В заявлених позивачем до митного оформлення документів товар постачався на умовах FCA, OPT, що вказує на істотні розбіжності між умовами поставки товару, застосованими декларантом, та використаними Асоціацією. Суд апеляційної інстанції також враховує географічну віддаленість Великобританії та різні відстані від різних країн ЄС до кордону з Україною. Отже наведена інформація рамках Меморандуму «Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції» носить виключно інформативний характер та не відображає конкретних умов поставок щодо спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару. Натомість відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару і не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, всупереч зазначеним приписам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що надані Товариством документи містять істотні розбіжності, в них є ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований товар. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 серпня 2021 року у справі № 815/4256/16.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому їх необхідно визнати протиправними та скасувати.

Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З наведених законодавчих норм слідує, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта змінювати розміру гонорару. Разом з тим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Стосовно доводів відповідача про те, що сума витрат, які поніс позивач значно завищеною, при тому, що ряд наданих позивачу послуг не є видом правової допомоги та не є доцільними, дублюють одна одну, не мали впливу на хід розгляду справи та не потребуються спеціальних професійних навиків, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Як видно з матеріалів справи, між ТОВ «Фудлайф плюс» та Адвокатським Бюро «Крючкова» укладено договір про надання правової допомоги від 08 вересня 2021 року. Вартість послуг адвоката становить 15 000,00 грн та включає: ознайомлення керівника позивача з процесуальними правами та обов`язками щодо захисту прав та інтересів порушеного права, ознайомлення з рішеннями про коригування митної вартості товарів від 11 листопада 2021 року № UA209000/2021/700146/2, від 12 листопада 2021 року №UA209000/2021/700151/2, від 12 листопада 2021 року № UA209000/2021/700150/2, від 13 листопада 2021 року № UA209000/2021/700153/2 та картками відмови у митному оформленні, ознайомлення з товаросупровідними документами наданих клієнтом, подання письмових пояснень., пошук інформації щодо контрагента в мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції, юридичний прогноз справи, детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи, складання стратегії представництва ТОВ «Фудлайф плюс» у суді щодо зазначеної справи, вивчення судової практики з відповідних правовідносин; складання та подання позовної заяви. Сплату 15000,00 грн, відповідно до договору про надання правової допомоги, підтверджено рахунком фактурою № 1-000000275 від 18.04.2022 та платіжним дорученням № 298 від 18.04.2022.

При визначенні суми відшкодування суд, з урахуванням вимог заперечення на заяву щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 р. у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 р. у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, враховуючи що надані адвокатом позивачу послуги в апеляційній інстанції базуються на попередніх послугах, зокрема, підготовленому позові, а також на базі рішень суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат, зазначений позивачем, не є пропорційний так як і час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу в сумі 15 000 грн є завищеним.

Отже, понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі в розмірі 4500 грн.

Крім того, колегія суддів вважає, що слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору до суду першої та апеляційної інстанції, а саме 8603,58 грн (3441,43 грн та 5162,15 грн).

Щодо вимоги позивача про включення до судових витрат послуг перекладу в розмірі 3400 грн колегія суддів зазначає таке.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що подані в перекладі на українську мову документи є письмовими доказами у справі і їхній переклад був здійснений після того як суд залишив без руху позовну заяву, у зв`язку із тим, що вона не відповідає вимогам статті 15 КАС України, оскільки певні документи, які додані до неї складені не державною мовою.

Враховуючи наведене, ці витрати підлягають розподілу разом з іншими витратами.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно висновків Верховного Суду висловлених у постанові від 31 березня 2020 року в справі № 160/7049/19 склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має з`ясувати, чи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тощо.

Витрати, пов`язані із залученням перекладача у цій справі, підтверджено копіями таких документів: рахунку № 066 від 24 травня 2022 року за послуги письмового перекладу, платіжного доручення № 425 від 25 травня 2022 року про сплату згідно рахунком-фактурою № 066 3400,00 грн. Факт надання послуг перекладача підтверджено перекладом документів, складених іноземними мовами, на українську мову, які є в матеріалах справи.

Колегія суддів зазначає, що розмір понесених позивачем витрат у сумі 3400,00 грн є співмірним із складністю справи та обсягом наданих перекладачем послуг та підтверджується належними та допустимими доказами.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф плюс» задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 140/3782/22 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф плюс» задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати рішень Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 11 листопада 2021 року за № 209000/2021/700146/1, від 12 листопада 2021 року за №№ 209000/2021/700151/1, 209000/2021/700150/2 та від 13 листопада 2021 року за № 209000/2021/700153/2.

Стягнути за рахунок бюджетних фінансувань Львівської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф плюс» () судові витрати, пов`язані зі:

- сплатою судового збору, у сумі 8603 (вісім тисяч шістсот три) грн 58 коп.;

- наданням правничої допомоги, у сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп.;

- письмового перекладу матеріалів справи у сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено