Справа № 333/1580/23
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/1580/23
Провадження № 2-а/333/36/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холода Р.С., за участю секретаря судового засідання Косолап А.С., представника позивача Шиша А.Б., розглянувши у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96), третя особа: інспектор 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Завгородній Євген Миколайович (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2023 року ОСОБА_1 через свого представника Шиша А.Б. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, посилаючись на таке.

18.02.2023 року інспектором УПП в Запорізькій області Завгороднім Є.М. було винесено постанову серії ЕАС № 6564723, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3 400 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивача визнано винним в тому, що він 18.02.2023 року о 20-56 год., в м. Запоріжжі на вул. Новокузнецькій, 31, керуючи автомобілем «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не мав прав керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР України.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та просить її скасувати.

Так, ОСОБА_1 стверджує, що він 18.02.2023 року о 20-56 год. не керував автомобілем «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Вказаним транспортним засобом керувала інша особа, яка, незадовго до зазначеного у постанові часу, під`їхала до будинку АДРЕСА_2 , після чого позивач сів на місце водія та чекав цю особу в автомобілі.

Через деякий час до транспортного засобу, який стояв та не рухався, підійшли працівники поліції, які почали поводити себе зухвало та пред`явили позивачу вимогу про надання їм документів, які підтверджують його право на керування транспортним засобом та реєстраційних документів. Враховуючи, що він автомобілем не керував, тобто в даному випадку не був водієм вказаного транспортного засобу, тому вважав вимогу поліцейських незаконною, через що і відмовився надавати поліцейським зазначені документи.

У подальшому, поліцейські застосували до позивача заходи фізичного впливу, доставили останнього до відділу поліції, розташованого по вул. Космічній, 40 в м. Запоріжжя, де і винесли оскаржувану постанову. Вимога поліцейських про надання документів до позивача надійшла 18.02.2023 року о 20-56 год., а оскаржувана постанова була винесена о 22-49 год. Таким чином, у вказаний період часу ОСОБА_1 був вимушений залишатися поряд з працівниками поліції, тобто фактично затриманий.

Крім того, позивача було визнано винним не у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, а у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до посвідчення водія, серії НОМЕР_4 , виданого ДАІ ГУ УМВС України в Тернопільській області 12.03.2004 року, позивач має право керувати транспортними засобами, в тому числі категорії «В» - дозволена максимальна вага яких не перевищує 3500 кг (7700 фунтів) і кількість сидячих місць яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми, до яких відноситься автомобіль «Lanos».

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача закриттю, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

03.03.2023 року ухвалою суду позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та відкрито провадження.

13.03.2023 року на адресу суду електронною поштою, а 15.03.2023 року звичайною поштою надійшов відзив на адміністративний позов від представника Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Назаренка М.М., в якому останній зазначив таке.

18.02.2023 року під час несення служби у Запорізькій області поліцейським управлінням патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України. Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно ч.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», була наголошена причина звернення, а саме те, що водій порушив вимоги ПДР України. У наступному, в ході розгляду справи, було з`ясовано та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно вимог ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом до матеріалів справи. Таким чином, обставини, на які вказує позивач, не виключають інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. Враховуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова серії ЕАС №6564723.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просить суд: прийняти відзив та долучити його до матеріалів справи; прийняти та долучити до матеріалів справи DVD-диск з відеозаписом правопорушення; зобов`язати позивача надати докази на ті обставини, на які він посилається у своїй позовній заяві; відмовити у задоволенні позову та розгляд справи здійснити без участі представника відповідача.

Також, у своєму відзиві представник УПП в Запорізькій області також зазначив, що у ході розмови у громадянина ОСОБА_3 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водій від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. Вважаю, що зазначене взагалі не стосується позову ОСОБА_1 , тому суд ці пояснення представника відповідача не приймає до уваги.

Під час судового розгляду представник позивача Шиш А.Б. заявив клопотання, щоб суд також не приймав до уваги докази представника відповідача, а саме: відеозапис, який міститься на DVD-диску, так як його копія не надсилалася позивачу.

Враховуючи, що представник відповідача надав до суду докази направлення відзиву ОСОБА_1 , з яких не вбачається чи направлявся вказаний відеозапис, суд своєю ухвалою зобов`язав начальника УПП в Запорізькій області надати інформацію про те, чи було направлено на адресу проживання позивача DVD-диск з відеозаписом правопорушення і якщо так, то надати докази цього.

07.04.2023 року відповідальна особа УПП в Запорізькій області (Бойко) отримала ухвалу суду щодо надання інформації, але на день судового розгляду справи жодної відповіді надано не було.

Суд, дослідивши матеріали відзивів представника відповідача Назаренка М.М., дійшов до висновку, що фактично відеозапис, наданий вказаним представником, направлявся лише на адресу суду. Так, на другому аркуші відзиву зазначено: прийняти та долучити до матеріалів справи DVD-диск з відеозаписом правопорушення (для суду). До квитанції, як до доказу направлення позивачу копію відзиву, не було долучено опис вкладення, з якого вбачалося, що відеозапис направлявся на адресу ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.9 ст.79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

В даному випадку, суд не приймає до уваги надісланий суду та долучений до відзиву ОСОБА_2 відеозапис як доказ, так як останній не довів, що зазначений відеозапис заздалегідь надсилався або надавався позивачу та він мається у ОСОБА_1 . Крім того, на думку суду цей відеозапис не є надмірним, він не надавався до суду в електронній формі та не є публічно доступним.

У судовому засіданні представник позивача Шиш А.Б. підтримав свої позовні вимоги та послався на обставини, викладені ним у позові.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , вислухавши представника останнього, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду письмові докази та інші матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Встановлено, що 18.02.2023 року інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Завгороднім Є.М. було винесено постанову серії ЕАС № 6564723, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3 400 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що позивач, 18.02.2023 року, о 20 год. 56 хв., не маючи права керувати транспортними засобами, в м. Запоріжжі на вул. Новокузнецькій, 31, керував автомобілем «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена 18.02.2023 року, а позивач звернувся до суду через свого представника засобами «Укрпошти» 27.02.2022 року (відповідно до трекінгу рекомендованого повідомлення), то встановлений ч.2 ст.286 КАС України десятиденний строк з дня її прийняття для звернення до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 не порушено.

Відповідно до вимог ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача у даному випадку - постанова про адміністративне стягнення є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП зокрема віднесено розгляд справи за ч.1 ст.126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.4. «а» ПДР України встановлено обов`язок водія зупинитися, на вимогу та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пункт 2.1 ПДР України встановлює, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом вiдповiдної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби. Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон):

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом MBC, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах дозвіл виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху: на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожне перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил:

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі вiдповiднi пiдтвердні документи (посвідчення).

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами частини 2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В даному випадку, виходячи із суті адміністративного правопорушення, викладеного у постанові про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за те, що позивач керував транспортним засобом, не маючи для цього відповідного права.

У судовому засіданні представник позивача Шиш А.Б. надав для суду на огляд оригінал посвідчення водія категорії «А», «В», «С» серії НОМЕР_5 , виданого 12.03.2004 року ДАІ ГУ МВС в Тернопільській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія якого була долучена до позовної заяви.

Відомостей, які б давали суду дійти до висновку, що ОСОБА_1 взагалі не отримував посвідчення водія або був позбавлений права керувати транспортними засобами станом на 18.02.2023 року, представником відповідача, надано не було.

Автомобіль «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зазначений в оскаржуваній постанові, відноситься до транспортних засобів категорії «В».

Таким чином, на 18.02.2023 року ОСОБА_1 був особою, яка мала права керувати транспортним засобом «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що за відсутності належних доказів з боку суб`єкта владних повноважень щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано штрафу, визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП є неможливим, оскільки факт порушення ним вимог п.п. 2.1.а ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови, через що постанова серії ЕАС №6564723 від 18.02.2023 року підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, через скасування рішення суб`єкта владних повноважень провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат, то суд виходить із наступного.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного з відповідача УПП в Запорізькій області Департаменту ПП Національної поліції України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 20, 77, 132, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 9, 126, 222, 245, 251 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96), третя особа: інспектор 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Завгородній Євген Миколайович (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову серії ЕАС №6564723 від 18.02.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст.126 КУпАП, винесену інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Завгороднім Євгеном Миколайовичем за ч.1 ст.126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повний текст рішення складено 20.04.2023 року.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Р.С. Холод