Справа № 640/10411/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 640/10411/21

адміністративне провадження № К/990/11552/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №640/10411/21 за позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду скарг про вчинення прокурором дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурорів, Четвертої кадрової комісії, Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії з розгляду скарг про вчинення прокурором дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурорів, Четвертої кадрової комісії, Київської обласної прокуратури, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №5дп-21 від 14.01.2021 "Про накладення дисциплінарного стягнення" на ОСОБА_1 . Кадрової комісії з розгляду скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурорів;

- визнати протиправним та скасувати рішення Четвертої кадрової комісії від 20.01.2021 про неуспішне проходження атестації позивачем;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської обласної прокуратури Хоменка О.М. від 15.03.2021 №258к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", а також у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення за неналежне виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 1, 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру") з 16.03.2021;

- поновити позивача на посаді прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області. У разі створення Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури поновити позивача на аналогічній посаді в Баришівський відділ Броварської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури та органах прокуратури з 16.03.2021;

- стягнути з Київської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення з 16.03.2021 до дня поновлення на посаді;

- стягнути з Київської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора в рівних частинах на користь позивача судові витрати.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії з розгляду скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурорів №5дп-21 від 14 січня 2021 року "Про накладення дисциплінарного стягнення" на ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано рішення Четвертої кадрової комісії №169 від 20 січня 2021 року про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Київської обласної прокуратури Хоменка О.М. від 15 березня 2021 року №258к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру", а також у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення за неналежне виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 1, 5, 6 частини 1 статті 43 Закону України "Про прокуратуру") з 16 березня 2021 року;

- поновлено ОСОБА_1 з 17 березня 2021 року на посаді, яка рівнозначна посаді прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області у Броварській окружній прокуратурі Київської обласної прокуратури та органах прокуратури;

- стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення з 17 березня 2021 року до дня поновлення на посаді в розмірі 177 117,50 грн.;

- в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2023 року касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №640/10411/21 було повернуто особі, яка їх подала.

31 березня 2023 року до Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №640/10411/21.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. При цьому, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX, на підставі якого затверджено Порядок № 221 та визначено, що атестація прокурорів проводиться згідно з цим Порядком, пункту 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX щодо дискреційності повноважень кадрових комісій та прийняття рішення за результатами проходження прокурорами атестації.

Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо), а також значення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Проте, всупереч зазначених вимог, заявником не указано у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

З огляду на зазначене, Суд визнає необґрунтованим посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до викладу фактичних обставин справи з посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпунктів частини четвертої статті 328 КАС України, що суперечить вимогам статті 330 КАС України та унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачених статтею 328 КАС України підстав, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №640/10411/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська