Справа № 120/9377/21-а
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 120/9377/21-а Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ

Головне управління ДПС України у Вінницькій області звернулося до суду з позовом, у якому просило суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 835 936,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що податковими повідомленнями-рішеннями № 0-1013 від 10.04.2019, № 0-1013 від 10.04.2019, № 0-1013 від 10.04.2019, № 0-1013 від 16.04.2020 , № 0-1013 від 16.04.2020, № 0-1013 від 16.04.2020 відповідачеві було нараховано податок нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, однак останній у визначений термін його не сплатив.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На думку апелянта, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 10.04.2019 №0-1013, від 10.04.2019 №0-1013, від 10.04.2019 №0-1013 на підставі яких утворилась заборгованість з податку на нерухоме майно скасовані.

Також апелянт зазначив, що ним у судовому порядку було оскаржено податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 16.04.2020 № 0-1013, від 16.04.2020 № 0-1013 та від 16.04.2020 № 0-1013, на підставі яких податковим органом сформовано податковий борг.

Звертає увагу, що судом ще не прийнято судового рішення, але згідно п.56.18. статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Просить суд задовольнити апеляційну скаргу, зазначаючи, що будь-які податкові вимоги не можуть направлятися податковим органом, оскільки триває судове оскарження податкових повідомлень-рішень. Водночас суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв`язку із чим ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 04 квітня 2023 року.

Від представника позивача до суду 31.03.2023 подано клопотання, в якому останній зазначає, що згідно інтегрованої картки платника податків за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення, якими нараховано податкові зобов`язання відповідачу на податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: податкове повідомлення-рішення №0-1013 від 10.04.2019, податкове повідомлення-рішення №0-1013 від 10.04.2019, податкове повідомлення-рішення №0-1013 від 10.04.2019, податкове повідомлення-рішення №0-1013 від 16.04.2020, податкове повідомлення-рішення №0-1013 від 16.04.2020, податкове повідомлення-рішення №0-1013 від 16.04.2020.

Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 та вручені йому особисто 02.07.2019 та 22.09.2020, що підтверджується відмітками на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області виставлено відповідачу податкову вимогу від 13.09.2019 №72412-56 на суму податкового боргу 263 392,94 грн.

Вказана вимога направлена відповідачеві засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , однак лист було повернуто з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків та довідки ГУ ДПС у Вінницькій області за відповідачем обліковується борг на загальну суму 835 936,89 грн.

Задля стягнення суми податкового боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що заборгованість у відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зазначив, що відсутні докази сплати та/або оскарження відповідачем нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції та оцінюючи відповідні висновки, викладені у рішенні, колегія суддів враховує, що частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що податкове зобов`язання нараховано відповідачу за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом шляхом винесення наступних податкових повідомлень-рішень:

- №0-1013 від 10.04.2019;

- №0-1013 від 10.04.2019;

- №0-1013 від 10.04.2019;

- №0-1013 від 16.04.2020;

- №0-1013 від 16.04.2020;

- №0-1013 від 16.04.2020.

Колегія суддів зазначає, що виходячи із матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення від 10.04.2019 були предметом розгляду Київським окружним адміністративним судом.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 10.04.2019 №0-1013, від 10.04.2019 №0-1013, від 10.04.2019 №0-1013 на підставі яких утворилась заборгованість з податку на нерухоме майно.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 16.04.2020, колегія суддів встановила, що згідно відомостей із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення до суду. Київським окружним адміністративним судом провадження у справі №320/6933/20 відкрито, однак судового рішення у справі ще немає.

Колегія суддів, враховуючи, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких утворилась заборгованість з податку на нерухоме майно в сумі 835 936,89 грн скасовані та перебувають на стадії судового оскарження, а тому грошове зобов`язання є неузгодженим, що свідчить про відсутність податкового боргу.

З огляду на вказане вбачається, що висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та стягнення податкового боргу на підставі вказаних податкових повідомлень-рішень є помилковим та таким, що не ґрунтується на встановлених судом апеляційної інстанції обставинах справи, у зв`язку з чим були наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та виніс рішення, яке підлягає скасуванню.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат

Частиною 1 цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у даній справі було сплачено судовий збір у розмірі 18 808,58 грн за подання апеляційної скарги згідно платіжного документу від 15.04.2023 року №9302-6570-5025-2654.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, колегія суддів вважає, що судовий збір підлягає стягненню у сумі 18 808,58 грн.

У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 315,317,321,322,325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 18 808 (вісімнадцять тисяч вісімсот вісім) грн. 58 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко