Справа № 520/24002/21
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа №520/24002/21

провадження № К/990/12320/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.,

перевіривши касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бондарук Яни Михайлівни на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

04 квітня 2023 року зазначену касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку.

06 квітня 2023 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вимогам процесуального закону, перевіривши аргументи касаційної скарги і вивчивши зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд виходить із такого.

Позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 30 від 13.09.2021 року «Про неуспішне проходження прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

визнати протиправним та скасувати наказ керівника Харківської обласної прокуратури від 20.10.2021 року № 2714к про звільнення позивача з 22.10.2021 року з посади прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області та з органів прокуратури;

поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області та в органах прокуратури, або на рівнозначній посаді в Київській окружній прокуратурі міста Харкова, з 23.10.2021 року (наступного дня за днем звільнення);

зобов`язати П`ятнадцяту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) та Офіс Генерального прокурора допустити позивача до тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки у додатковий день;

стягнути з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.10.2021 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 30 від 13.09.2021 року «Про неуспішне проходження прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки»;

скасовано наказ керівника Харківської обласної прокуратури від 20.10.2021 року № 2714к про звільнення позивача з 22.10.2021 року з посади прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області та з органів прокуратури;

поновлено ОСОБА_1 , на посаді прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області та в органах прокуратури з 23.10.2021 року;

стягнуто з Харківської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.10.2021 року по день поновлення на роботі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржувалося Офісом Генерального прокурора та Харківською обласною прокуратурою в апеляційному порядку.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року клопотання Офісу Генерального прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у цій справі задоволено, поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду першої інстанції та відкрито апеляційне провадження.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач оскаржив їх в касаційному порядку.

У відкритті касаційного провадження за скаргою на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Вичерпний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, визначено частиною третьою статті 328 КАС України, до якого віднесено ухвали: про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відтак, ухвала про відкриття провадження в справі, якою, зокрема, задоволено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та поновлено такий процесуальний строк, у визначеному статтею 294 КАС України переліку ухвал суду відсутня.

Отож, нормами процесуального закону не передбачено можливості касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про поновлення строку апеляційного оскарження та відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стосовно оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року, Суд зазначає таке.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Так, скаржник зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції від 27 лютого 2023 року оскаржується з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд наголошує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Разом з цим, автор не зазначає які саме норми матеріального права судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови застосовано неправильно, не указує у яких постановах Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цих же норм у них викладено та не обґрунтовує в чому полягає подібність правовідносин у справах (у яких викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи в контексті негоди із поновленням судом строку апеляційного оскарження, цитування нормативно правових актів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За такого правового регулювання касаційна скарга в частині оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бондарук Яни Михайлівни на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року у справі № 520/24002/21.

Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бондарук Яни Михайлівни на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі № 520/24002/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова