Справа № 360/7383/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/7383/21

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Чепурової К.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Овчаренко О.М. (ордер від 13.12.2021 серії

ПТ № 189685, свідоцтво про право на зайняття

адвокатською діяльністю від 28.01.2020 № 3286)

та представника відповідачів - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом від 21 вересня 2021 року № 72, та наказу від 18 жовтня 2021 року № 3610/7,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства юстиції України (далі - І відповідач), Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (далі - ІІ відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року, оформлене протоколом № 72, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2021 року № 3610/7 "Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення", яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року, оформлене протоколом № 72.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою від 01 листопада 2019 року ним відкрито виконавче провадження ВП № 60468154 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19 серпня 2019 року № 910/15735/18 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології", Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна транспортна компанія", Компанії № 5216369 "Frold Progect Limited" (компанії з обмеженою відповідальністю "Фролд Проджект Лімітед"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворскла сталь", Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив", Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал констракшн", Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Промислові Технології" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінсервіс 2016" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості за простим векселем (серія АА № 2109990 на суму 45000000,00 грн за пред`явленням не раніше 30 вересня 2017 року), виданим 30 вересня 2010 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Газотурбінні технології" у розмірі 59588013,70 грн, з яких: 45000000,00 грн - заборгованість по векселю; 8117876,71 грн - сума заборгованості по відсотках; 4950000,00 грн - сума інфляційних нарахувань за встановленим індексом інфляції; 1520136,99 грн - 3% річних від простроченої суми; а також відшкодування витрат по оплаті послуг нотаріуса за вчинення протесту за простим векселем у розмірі 2000,00 грн та витрат з надсилання вимог у розмірі 424,92 грн (далі - виконавчий документ). Боржником у виконавчому документі визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна транспортна компанія", стягувачем - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 квітня 2020 року по справі № 910/15735/18 частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про заміну сторони виконавчого провадження та змінено стягувача у справі № 910/15735/18 з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

01 листопада 2019 року приватним виконавцем направлено електронний запит до Державної фіскальної служби України щодо наявності відкритих рахунків боржника. Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби від 01 листопада 2019 року № у боржника наявні відкриті рахунки в Київській філії АТ "Місто Банк", МФО 380593.

04 листопада 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, що містяться на зазначених рахунках боржника, які відкриті в Київській філії АТ "Місто Банк", МФО 380593.

Відповідно до журналу реєстрації вихідної кореспонденції приватного виконавця, сформованого в автоматизованій системі виконавчого провадження, встановлено, що в останньому наявний запис від 04 листопада 2019 року за вих. № 1353, згідно з яким постанова про арешт коштів боржника надіслана для виконання до АТ "Місто Банк" за адресою: вул. Фонтанська дорога, буд. 11, м. Одеса, Одеська область.

27 листопада 2019 року відповідно до журналу вхідної кореспонденції приватного виконавця, сформованого в автоматизованій системі виконавчого провадження, за вхідним № 687 на адресу приватного виконавця надійшла відповідь АТ "Місто Банк" від 08 листопада 2019 року № 679 БТ. Зі змісту наданої банком відповіді вбачається, що останній повернув постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника від 04 листопада 2019 року на підставі пункту 9.2. глави 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976 (далі - Інструкція про безготівкові розрахунки), у зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна транспортна компанія" (ідентифікаційний код 32312604) обслуговується в Київській філії АТ "Місто Банк", МФО 380593, м. Київ, пров. Несторівський, 6 (А).

Листом від 27 листопада 2019 року № 1658 приватний виконавець надіслав до Київської філії АТ "Місто Банк" постанову про арешт коштів від 04 листопада 2019 року ВП № 60468154, разом з вимогою про рух коштів за кожним рахунком. Згідно з листом Київської філії АТ "Місто Банк" від 28 листопада 2019 року № 509 БТ на грошові кошти, які містяться на рахунках боржника, відкритих в Київській філії АТ "Місто Банк", накладено арешт у сумі 65547069,22 грн, а також надано виписки про рух коштів по рахунках з 04 листопада 2019 року по 27 листопада 2019 року, а саме: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації, яка міститься у виписках, наданих Київською філією АТ "Місто Банк", кошти на рахунках боржника відсутні, при цьому в період з 04 листопада 2019 року по 27 листопада 2019 року з рахунків списано 72329409,71 грн. Виписки про рух коштів підтверджують припинення руху коштів на рахунках боржника з дати отримання Банком постанови про арешт коштів.

26 листопада 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

16 січня 2020 року сторонам виконавчого провадження направлено вимоги про участь у виконавчих діях з опису та арешту виявленого майна.

27 січня 2020 року проведено опис та арешт майна боржника, про що складено акт та відповідну постанову.

06 березня 2020 року позивачем отримано заяву правонаступника стягувача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста") про звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. 22 квітня 2020 року отримано заяву нового стягувача разом із ухвалою суду про заміну стягувача у виконавчому провадженні та замінено стягувача у виконавчому провадженні відповідною постановою на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста". В цей же день стягувач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, та жодних зауважень чи скарг не заявляв до липня 2021 року.

29 жовтня 2020 року приватним виконавцем Овчаренко М.О. закінчено виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (за рахунок коштів, отриманих від примусової реалізації арештованого майна боржника). Цією ж постановою скасований арешт майна (коштів) боржника та інші заходи примусового виконання рішення суду.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" про стягнення 20000000,00 грн (в подальшому розмір заявлених позовних вимог (збитків) зменшено до 220000,00 грн).

З описової частини цього рішення слідує, що підставою для подачі відповідного позову Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" стало неприйняття Публічним акціонерним товариством "Місто Банк" постанови приватного виконавця про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна транспортна компанія".

Зі змісту резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 встановлено, що в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" до Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" про стягнення 220000,00 грн відмовлено повністю.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2021 року у справі № 916/2860/20 апеляційну скаргу "Фінансової компанії "Інвестохіллс Веста" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року № 916/2860/20 без змін.

15 червня 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" Пінчук Ю.А., який є представником правонаступника стягувача у виконавчому провадженні ВП № 60468154, подав до Міністерства юстиції України скаргу, в якій зазначалося, що рішенням суду встановлено факт незабезпечення приватним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження ВП № 60468154 накладення арешту на кошти боржника, внаслідок чого боржник продовжив розпоряджатися коштами на рахунках, що призвело до заподіяння збитків Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

На підставі зазначеної скарги Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження ВП № 60468154.

За результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) складена довідка від 30 липня 2021 року, згідно з якою при здійсненні виконавчого провадження ВП № 60468154 приватний виконавець припустився порушень частини четвертої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження".

На підставі вказаної довідки 10 вересня 2021 року Міністерство юстиції України внесло до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. В поданні зазначається, що приватний виконавець ОСОБА_1 під час здійснення виконавчого провадження ВП № 60468154 порушив вимоги: пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності; частини четвертої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" щодо направлення на виконання постанови про арешт коштів.

21 вересня 2021 року на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців ухвалено рішення про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовано до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

Позивач вважає таке рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців незаконним і необґрунтованим та просить скасувати його. На думку позивача, рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців стосовно приватного виконавця ОСОБА_1 ухвалено з порушенням процедурних і змістовних вимог щодо змісту відповідних рішень.

На думку позивача, під час застосування дисциплінарного стягнення до приватного виконавця ОСОБА_1 не були дотримані гарантії належного судового розгляду справи. Неналежним був спосіб повідомлення позивача про час і місце засідання проведення засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

Відповідно до пункту 25 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року № 3791/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2017 року за № 1442/31310 (далі - Положення № 3791/5), приватний виконавець, щодо якого внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, повідомляється про дату, час і місце проведення засідання не пізніше ніж за 5 днів до проведення засідання Дисциплінарної комісії рекомендованим поштовим відправленням або на електронну адресу, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Зазначений строк за твердженням позивача має вираховуватися у робочих днях. Позивач отримав сповіщення про засідання 21 вересня 2021 року Дисциплінарної комісії приватних виконавців на свою електронну адресу 15 вересня 2021 року, що становить менше, ніж 5 робочих днів до дати проведення відповідного засідання. Це позбавило приватного виконавця ОСОБА_1 права на належну підготовку до засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

Голосування членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців під час ухвалення рішення стосовно позивача було неодностайним. Така неодностайність результатів голосування членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців свідчить про неоднозначність й невмотивованість рішення, яке було ухвалено. Член Дисциплінарної комісії приватних виконавців ОСОБА_3 надав Окрему думку до рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року за результатами розгляду подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, у змісті якої висловився відносно безпідставності прийнятого рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Окрім того, під час засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців мало місце неповне і необ`єктивне дослідження обставин справи, а також упереджене ставлення до приватного виконавця ОСОБА_1 . Зокрема, не були досліджені матеріали виконавчого провадження № 60468154; не були оголошені письмові пояснення приватного виконавця ОСОБА_1 ; не були детально досліджені рішення Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року та постанова Південно-Західного апеляційного Господарського суду від 13 травня 2021 року у справі № 916/2860/20, на підставі яких фактично будується застосування дисциплінарного стягнення до приватного виконавця ОСОБА_1 ; членами Комісії не надано самостійної оцінки діям приватного виконавця ОСОБА_1 , натомість всі обвинувачення зводяться до констатації мотивувальної частини рішення Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року та постанови Південно-Західного апеляційного Господарського суду від 13 травня 2021 року у справі № 916/2860/20; не було доведено наявність причинного зв`язку між діями приватного виконавця Овчаренка М.О. й негативними наслідками, на яких наполягає стягувач; не був врахований факт того, що виконавче провадження № 60468154 завершено приватним виконавцем шляхом повного фактичного виконання рішення суду; не всі присутні члени Комісії надали власну оцінку діям приватного виконавця ОСОБА_1 під час засідання Комісії, а лише ОСОБА_3 й ОСОБА_4 , а також висловлювали свої судження без оцінки дій приватного виконавця ОСОБА_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; не було встановлено наявність у діях приватного виконавця ОСОБА_1 всіх істотних ознак дисциплінарного проступку. Все це призвело до ухвалення невмотивованого рішення стосовно приватного виконавця ОСОБА_1 .

Всупереч нормі частини п`ятої статті 40 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та враховуючи всі обставини справи, Дисциплінарною комісією приватних виконавців не розглядалися інші варіанти дисциплінарних стягнень, які є більш м`якими, зокрема це попередження або догана (частина перша статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»). Натомість, на підставі факту застосовування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження 09 серпня 2021 року, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 02 вересня 2021 року № 3069/7, Голова Комісії ОСОБА_4 зробив висновок про наявність підстави для застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виконавчому провадженні № 60468154.

З посиланням на частини п`яту, шосту статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивач робить висновок, що обов`язковими для всіх суб`єктів правозастосування є правові висновки, викладені у мотивувальній частині постанови Верховного Суду. Судові ж рішення судів нижчого рівня є обов`язковими виключно для суб`єктів, прав та законних інтересів яких вони торкаються й у межах, визначених у резолютивній частині відповідного рішення. Аналіз подання Міністерства юстиції України від 10 вересня 2021 року до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності й протоколу засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року за твердженням позивача свідчить про те, що притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності базується виключно на посиланні на мотивувальну частину рішення суду, яким позов стягувача про стягнення майнової шкоди з банку було відхилено; цим рішенням постанови приватного виконавця Овчаренка М.О. у виконавчому провадженні № 60468154 не скасовані. І на думку позивача, його винуватість у заподіянні шкоди стягувачу не доведено, що підтверджують витяги із відповідних рішень суду.

Дисциплінарною комісією приватних виконавців не взято до уваги основний доказ, який свідчить про відсутність вини приватного виконавця ОСОБА_1 під час вчинення дій у виконавчому провадженні № 60468154. З метою з`ясування обставин справи, приватний виконавець Овчаренко М.О. звернувся до Національного банку України, як регулятора діяльності комерційних банків в Україні. Згідно з листом-роз`ясненням Національного банку України від 28 грудня 2019 року, останнім роз`яснено, що враховуючи положення статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» про обов`язковість вимог виконавця щодо виконання рішень на всій території України, виконання постанов про арешт коштів клієнтів-боржників банки мають забезпечити незалежно від того, чи отримуються такі документи головним офісом Банку, його філією чи відділенням».

На думку позивача, Дисциплінарною комісією приватних виконавців не було доведено вину приватного виконавця Овчаренка М.О. належними та достатніми доказами. Сторонами виконавчого провадження дії приватного виконавця Овчаренка М.О. у виконавчому провадженні № 60468154 не оскаржувались в судовому порядку, його рішення не скасовувалися судом в порядку судового контроля. Тому, на думку позивача, підстави для визнання приватного виконавця Овчаренка М.О. таким, що порушив закон, у Дисциплінарної комісії приватних виконавців, не було.

Про відсутність у діях приватного виконавця ОСОБА_1 ознак дисціплінарного проступку також свідчить Висновок Дисциплінарного уповноваженого Асоціації приватних виконавців України від 20 вересня 2021 року.

На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити.

Відповідачі адміністративний позов не визнали, про що подали відзив на позовну заяву від 22 грудня 2021 року № 37494/09.2-13/21. В обґрунтування заперечень проти позову відповідачі зазначили таке.

На підставі скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" Пінчука Ю.А. Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - Управління) відповідно до статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пунктів 19 та 26 розділу III Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 року за № 1195/32647, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка М.О. щодо здійснення виконавчого провадження № 60468154.

У своїй скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" Пінчук Ю.А. зазначив, що рішенням Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 встановлено факт незабезпечення приватним виконавцем накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна транспортна компанія", а саме: постанова про арешт коштів надіслана до неналежного адресата, внаслідок чого боржник продовжив розпоряджатися коштами на рахунках, що призвело до заподіяння збитків Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

За результатами позаплановий невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка М.О. щодо здійснення виконавчого провадження № 60468154, яка проводилась на підставі скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" Пінчука Ю.А. від 15 червня 2021 року та в межах предмету цієї скарги, було виявлено порушення вимог частини четвертої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" стосовно ненаправлення до банку постанови про арешт коштів боржника.

Враховуючи викладене, керуючись частиною сьомою статті 34, пунктом 4 частини другої статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Міністерством внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача.

Перевіркою встановлено, що 01 листопада 2019 року приватним виконавцем направлено електронний запит до Державної фіскальної служби України щодо наявності відкритих рахунків боржника. Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 01 листопада 2019 року № у боржника наявні відкритті рахунки в Київській філії АТ «Місто Банк» (МФО 380593).

04 листопада 2019 року приватним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на кошти боржника, що містяться на рахунках боржника, які відкриті в Київській філії АТ «Місто Банк», МФО 380593.

Перевіркою журналу реєстрації вихідної кореспонденції приватного виконавця, сформованого в автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що в останньому наявний запис від 04 листопада 2019 року за вих. № 1353, відповідно до якого постанова про арешт коштів боржника надіслана для виконання до АТ «Місто Банк» за адресою: Одеська область, м. Одеса, Фонтанська дорога, 11.

При цьому, перевіркою журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції приватного виконавця, сформованого в автоматизованій системі виконавчого провадження, встановлено, що в останньому наявний запис від 27 листопада 2019 року № 687, згідно з яким на адресу приватного виконавця надійшла відповідь АТ «Місто Банк» від 08 листопада 2019 року № 679 БТ. Зі змісту наданої банком відповіді слідує, що останній повернув постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника від 04 листопада 2019 року на підставі пункту 9.2. глави 9 Інструкції про безготівкові розрахунки, у зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія» () обслуговується в Київській Філії АТ «Місто Банк», МФО 380593, м. Київ, пров. Несторівський, 6 (А).

Перевіркою встановлено, що листом від 27 листопада 2019 року № 1658 приватний виконавець надіслав до Київської філії АТ «Місто Банк» постанову про арешт коштів від 04 листопада 2019 року № 60468154, разом з вимогою про рух коштів за кожним рахунком.

Згідно з листом Київської філії АТ «Місто Банк» від 28 листопада 2019 року № 509 БТ на грошові кошти, які містяться на рахунках боржника, відкритих в Київській філії АТ «Місто Банк», накладено арешт у сумі 65547069,22 грн, а також надано виписки про рух коштів по рахунках з 04 листопада 2019 року по 27 листопада 2019 року.

Відповідно до інформації, що міститься у виписках, наданих Київською філією АТ «Місто Банк», кошти на зазначених рахунках боржника відсутні, при цьому в період з 04 листопада 2019 року по 27 листопада 2019 року з рахунків списано 72329409,71 грн.

Водночас, рішенням Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», про стягнення 20000000,00 грн (в подальшому розмір заявлених позовних вимог (збитків) зменшено до 220000,00 грн).

З описової частини цього рішення слідує, що підставою для подачі відповідного позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" стало неприйняття Публічним акціонерним товариством «Місто Банк» постанови приватного виконавця про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія».

Зі змісту резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 встановлено, що в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» про стягнення 220000,00 грн відмовлено повністю. Поряд з цим, з мотивувальної частини рішення Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 слідує, що «саме дії приватного виконавця щодо направлення постанови про арешт коштів не до належного адресату призвели до негативних наслідків для позивача».

Постановою Південно-Західного апеляційного Господарського суду від 13 травня 2021 року по справі № 916/2860/20 апеляційну скаргу «Фінансової компанії "Інвестохіллс Веста" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 - без змін.

Відповідачі зазначили, що відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до пунктів 9.2, 9.4 Інструкції про безготівкові розрахунки Банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків. Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Враховуючи викладене відповідачі зазначили, що винесена приватним виконавцем постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія» та обліковуються на рахунках, відкритих в Київській філії АТ «Місто Банк», не була надіслана до цієї філії, що свідчить про порушення приватним виконавцем вимог частини четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Також відповідачі звернули увагу суду на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" листом від 11 серпня 2021 року до Міністерства юстиції України надіслано висновок спеціаліста від 16 липня 2021 року № 16/07-2021, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська компанія «Міжнародна правова безпека», згідно з яким сума збитків (упущеної вигоди), нанесених приватним виконавцем, становить 6222071,93 грн. До цього листа додано висновок судового експерта Проскури Катерини Петрівни (свідоцтво № 177, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 02 жовтня 2015 року) від 21 липня 2021 року № 21/07-2021, відповідно до якого сума збитків (упущеної вигоди), визначена у висновку спеціаліста від 16 липня 2021 року № 16/07-2021, нанесених Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" внаслідок неналежного виконання приватним виконавцем ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна транспортна компанія» заборгованості в розмірі 59588013,70 грн згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 08 липня 2019 року у справі № 910/15735/18 у сумі 6222071,93 грн, документально та нормативно підтверджується у повному обсязі.

Під час здійснення виконавчого провадження № 60468154 приватним виконавцем Овчаренком М.О. порушено вимоги: пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності; частини четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення на виконання постанови про арешт коштів боржника.

Відповідно до змісту положень статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, яким вважається, зокрема невиконання або неналежне виконання приватним виконавцем своїх обов`язків.

Частиною сьомою статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Виявлені позаплановою невиїзною перевіркою порушення вимог законодавства при здійсненні виконавчого провадження № 60468154 за твердженням відповідачів свідчать про неналежне виконання приватним виконавцем своїх обов`язків та містять ознаки дисциплінарного проступку. Відтак, твердження позивача про відсутність дисциплінарного проступку не відповідають дійсним обставинам справи.

Враховуючи викладене, керуючись частиною сьомою статті 34, пунктом 4 частини другої статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», було направлено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 .

Протокол засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року містить типову структуру, зокрема зазначено питання, що внесені на порядок денний, осіб, що брали участь в обговоренні питань, а також рішення, що було прийнято за результатами обговорення.

У випадку позивача рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження прийнято більшістю голосів від загальної кількості членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців, що відповідає пункту 15 Положення № 3791/5.

Дисциплінарною комісією приватних виконавців при застосуванні дисциплінарного стягнення було враховано пояснення позивача, обставини вчинення проступку, умисний ступінь вини, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди. Також членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців на засіданні було звернуто увагу на факт застосування до позивача дисциплінарних стягнень, а саме від 09 серпня 2021 року, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 02 вересня 2021 року № 3069/7. Дисциплінарною комісією приватних виконавців вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, що не є найсуворішим видом стягнення. Позивачем не надано доказів того, що Дисциплінарна комісія приватних виконавців неповно та необ`єктивно дослідила обставини справи, а тим паче мала упереджене ставлення до позивача. З приводу останнього позивачем не надано жодних доказів.

За твердженням відповідачів, рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин дисциплінарної справи, а отже твердження позивача щодо неврахування його пояснень не відповідає дійсності. Окрема думка, як і висновок дисциплінарного уповноваженого, не має обов`язкового значення, відповідно не породжує юридичних наслідків та не може розглядатися як джерело права, отже, має лише доктринальне значення.

На підставі викладеного, відповідачі просять відмовити у задоволенні позову повністю.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, позивачем подана відповідь на відзив від 31 грудня 2021 року б/н, а відповідачами заперечення від 10 січня 2022 року № 453/09.4-13/22.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року про відкриття провадження в адміністративній справі визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 14 січня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Ухвалою від 20 січня 2023 року запропоновано учасникам справи подати до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження, а також запропоновано позивачу подати до суду надіслання відповідачам поштовим зв`язком висновку спеціаліста від 16 липня 2021 року № 16/07-2021, рецензії від 31 січня 2022 року на висновок спеціаліста від 16 липня 2021 року № 16/07-2021, висновку експерта від 21 липня 2021 року № 21/07-2021, рецензії від 02 лютого 2022 року на висновок експерта від 21 липня 2021 року № 21/07-2021.

Ухвалою від 27 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13 квітня 2023 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, буд. 4.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити повністю, представник позивача надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідачів у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання відповідачі повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, про що свідчать посвідчення приватного виконавця від 07 листопада 2017 року за № 0110, видане Міністерством юстиції України, та інформаційна довідка з Єдиного реєстру приватних виконавців України від 27 березня 2023 року № 0327.

В провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича перебувало виконавче провадження № 60468154 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19 серпня 2019 року у справі № 910/15735/18 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газотурбінні технології» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, будинок 17; ідентифікаційний код 32312612), Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія» (04128, м. Київ, вул. Туполєва, будинок 17; ідентифікаційний код 32312604), Компанії № 5216369 «Frold Progect Limited» (компанії з обмеженою відповідальністю «Фролд Проджект Лімітед») (1-2 Universal house, Wentworth st., London, E1 7sA, United Kingdom), Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні технології» (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, будинок 5-Б; ідентифікаційний код 32344793), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворскла сталь» (39800, Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Набережна, будинок 2; ідентифікаційний код 33285226), Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, будинок 5Б; ідентифікаційний код 32344814), Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал констракшн» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, будинок 17; ідентифікаційний код 32424449), Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Промислові Технології» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, будинок 17; ідентифікаційний код 32312599) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінсервіс 2016» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 82, офіс 256; ідентифікаційний код 34532977) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, будинок 60; ідентифікаційний код 09807856) заборгованості за простим векселем (серія АА 2109990 на суму 45000000,00 грн за пред`явленням не раніше 30 вересня 2017 року), виданим 30 вересня 2010 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Газотурбінні технології» у розмірі 59588013 (п`ятдесят дев`ять

В рамках примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19 серпня 2019 року у справі № 910/15735/18 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича від 04 листопада 2019 року ВП № 60468154 накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія», що містяться на рахунках зокрема у Київській філії Акціонерного товариства «Місто Банк».

Зазначену постанову від 04 листопада 2019 року ВП № 60468154 про арешт коштів боржника приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овчаренко Микола Олександрович надіслав до Акціонерного товариства «Місто Банк», яке листом від 08 листопада 2019 року за № 679 БТ повернуло постанову про арешт коштів боржника без виконання у зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія» обслуговується в Київській філії Акціонерного товариства «Місто Банк». Лист Акціонерного товариства «Місто Банк» від 08 листопада 2019 року за № 679 БТ «Щодо повернення постанови про арешт коштів боржника» надійшов до позивача 27 листопада 2019 року за вх. № 687.

Листом від 28 листопада 2019 року № 509 БТ Київська філія Акціонерного товариства «Місто Банк» повідомила приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Овчаренку Миколі Олександровичу про накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках боржника, відкритих в Київській філії Акціонерного товариства «Місто Банк», та надала виписки по рахунках боржника за період з 01 листопада 2019 року по 27 листопада 2019 року.

Постановою від 22 квітня 2020 року ВП № 60468154 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овчаренко Микола Олександрович замінив стягувача у справі № 910/15735/18 Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» () на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, вул. О. Терьохіна, 8А, оф. 111; ) в частині позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 59588013,70 грн.

Постановою від 29 жовтня 2020 року ВП № 60468154 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овчаренко Микола Олександрович на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчив виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19 серпня 2019 року у справі № 910/15735/18 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія» про стягнення 220000,00 грн.

Підставою для відмови у задоволенні позову вказано те, що доводи позивача про неправомірне повернення відповідачем постанови приватного виконавця про арешт коштів не знайшли свого підтвердження, оскільки Київською філією Акціонерного товариства «Місто Банк» своєчасно із дотриманням встановлених чинним законодавством норм було накладено арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтом у Київській філії Акціонерного товариства «Місто Банк». Також в рішенні суду зазначено, що саме дії приватного виконавця щодо направлення постанови про арешт коштів не до належного адресату призвели позивача до негативних наслідків.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2021 року у справі № 916/2860/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 залишено без змін. В означеній постанові вказано, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що станом на дату розгляду справи заборгованість за спірним виконавчим провадженням була погашена в повному обсязі у жовтні 2020 року та постанова приватного виконавця про закриття виконавчого провадження, за твердженням самого приватного виконавця Овчаренка М.О., була направлена позивачу. Позивачем вказана обставина не спростована в судовому засіданні. З огляду на наведене колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

16 червня 2021 року за вхідним № 22867-33-21 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» подало до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скаргу від 15 червня 2021 року б/н на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича, в якій зазначило, що рішенням Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 встановлено, що саме дії приватного виконавця Овчаренка Миколи Олександровича щодо направлення постанови про арешт коштів не до належного адресату призвели позивача до негативних наслідків у вигляді збитків.

Згідно з довідкою за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича від 30 липня 2021 року за № 4628-2021/4-1/6711-2021/4, складеною Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича з надіслання постанови про арешт коштів боржника на виконання до Акціонерного товариства «Місто Банк» у той час, як кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія» обліковувались на рахунках, відкритих в Київській філії Акціонерного товариства «Місто Банк», вчинені з порушенням вимог частини четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 виявлено порушення вимог частини четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до висновку спеціаліста від 16 липня 2021 року за № 16/07-2021, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська компанія «Міжнародна правова безпека», за результатами проведеного дослідження та в рамках наданих документів встановлено, що сума збитків (упущеної вигоди), нанесених Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» внаслідок неналежного виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овчаренком Миколою Олександровичем своїх службових обов`язків щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія» заборгованості в розмірі 59588013,70 грн згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 08 липня 2019 року по справі № 910/15735/18, становить 6222071,93 грн.

Згідно з рецензією від 31 січня 2022 року, складеною Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр судових експертиз «Альтернатива» на висновок спеціаліста від 16 липня 2021 року за № 16/07-2021, висновок спеціаліста від 16 липня 2021 року за № 16/07-2021 за результатами дослідження суми збитків, нанесених Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» внаслідок неналежного виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овчаренком Миколою Олександровичем своїх службових обов`язків, є необґрунтованим, оскільки:

- суперечить приписам пункту 7 частини третьої статті 18, частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», статті 95 Цивільного кодексу України, абзацу першому статті 4, абзацу першому статті 23 Закону України «Про банки і банківську діяльність», пунктам 9.1-9.4 Інструкції про безготівкові розрахунки, згідно з якими ужиття заходів щодо виконання направленої 04 листопада 2019 року приватним виконавцем Овчаренком О.М. постанови про накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія», що містились на рахунках, було обов`язком Акціонерного товариства «Місто Банк»;

- ґрунтується виключно на абстрактних гіпотетичних, документально не підтверджених припущеннях про існування можливості отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» доходів за коштами, стягнутими з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія».

Відповідно до висновку експерта від 21 липня 2021 року за № 21/07-2021 за результатами проведення економічного дослідження, складеного судовим експертом Проскурою К.В., висновок спеціаліста від 16 липня 2021 року за № 16/07-2021 щодо суми збитків (упущеної вигоди), нанесених Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» внаслідок неналежного виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овчаренком Миколою Олександровичем своїх службових обов`язків щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія» заборгованості в сумі 59588013,70 грн згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 08 липня 2019 року по справі № 910/15735/18, в сумі 6222071,93 грн документально та підтверджується в повному об`ємі.

Згідно з рецензією від 02 лютого 2022 року, складеною Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр судових експертиз «Альтернатива» на висновок експерта від 21 липня 2021 року за № 21/07-2021, цей висновок експерта за результатами проведення економічного дослідження є неправдивим, оскільки не відповідає опису змісту та результатів проведеного дослідження, наданий без проведення документальної та нормативної перевірки складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» розрахунку упущеної вигоди, із безпідставним виходом експертом за межі компетенції шляхом вирішення питання права щодо хибності (тобто протиправності) дій приватного виконавця Овчаренка Миколи Олександровича, із безпідставним звуженням завдання дослідження до лише арифметичної перевірки розрахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та проведення дослідження з урахуванням умови, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» нібито мало можливість одержати дохід від розміщення коштів на депозиті, яка була відсутня у постановленому на дослідження питанні, та не відповідає таким нормам законодавства про судову експертизу: частині третій статті 69, частині другій статті 98 Господарського процесуального кодексу України, частині першій статті 12 Закону України «Про судову експертизу», підпункту 1.2.13 пункту 1.2, абзацу дванадцятому пункту 2.1, абзацам першому і дев`ятому пункту 4.13, пункту 4.19 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, абзацу п`ятому пункту 2.3 Методики «Методи, способи та прийоми, які використовуються при проведенні судово-економічних експертиз», реєстраційний код з Реєстру методик проведення судових експертиз - 11.0.08.

Міністерством юстиції України до Дисциплінарної комісії приватних виконавців внесено подання від 10 вересня 2021 року за № 96539-33-21 про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 , оскільки під час здійснення виконавчого провадження № 60468154 приватним виконавцем ОСОБА_1 порушено вимоги: пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності; частини четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення на виконання постанови про арешт коштів боржника, що свідчить про неналежне виконання приватним виконавцем своїх обов`язків та ознаки дисциплінарного проступку.

Дисциплінарна комісія приватних виконавців листом від 15 вересня 2021 року за № 622-2021/ДК повідомила позивача, що за результатами позапланової невиїзної перевірки його діяльності, яка проводилась на підставі скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Міністерством юстиції України згідно з частиною сьомою статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» внесено подання про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Також позивача повідомлено про засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців щодо розгляду вказаного подання 21 вересня 2021 року об 11 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 73, 2 поверх (зала для засідань).

Зазначений лист 15 вересня 2021 року направлений Дисциплінарною комісією приватних виконавців на електронну адресу позивача, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України @mail.gov.ua).

Згідно з витягом з протоколу № 72 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року за наслідками голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії («за» - 4, «проти» - 3) Дисциплінарною комісією приватних виконавців прийнято рішення задовольнити подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

З витягу з протоколу № 72 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року слідує, що підставою для прийняття такого рішення слугувало те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 встановлено, що саме дії приватного виконавця щодо направлення постанови про арешт коштів не до належного адресату призвели Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до негативних наслідків.

До протоколу № 72 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року додана окрема думка члена Дисциплінарної комісії приватних виконавців ОСОБА_3 , в якій останній зазначив, що Дисциплінарною комісією приватних виконавців мало бути прийнято рішення про відхилення подання про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності як такого, що було підготовлено в порушення вимог Конституції та законів України. Відсутність нормативного правила свідчить про відсутність в діях приватного виконавця ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку. А тому притягнення його до дисциплінарної відповідальності за невиконання неіснуючого обов`язку суперечить вимогам статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та статті 19 Конституції України.

На підставі витягу з протоколу № 72 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2021 року № 3610/7 "Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення" уведено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року, оформлене протоколом № 72, про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 та про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Означений наказ надіслано позивачу супровідним листом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 2021 року № 99643/20.5.1/33-21.

Листом від 28 грудня 2019 року за № 57-0007/68443 Національний банк України надав приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 роз`яснення порядку надсилання до банку (його філії) постанови про арешт коштів боржника для її виконання, зазначивши про те, що виконання постанов виконавців про арешт коштів клієнтів-боржників банки мають забезпечити незалежно від того, чи отримуються такі документи головним офісом банку, його філією чи відділенням.

Згідно з висновком дисциплінарного уповноваженого Асоціації приватних виконавців України від 20 вересня 2021 року за № 45/2021:

1) дослідження подання Міністерства юстиції України від 10 вересня 2021 року до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (разом з доданими матеріалами ОСОБА_1 виконавчого провадження № 60468154) і пояснень приватного виконавця ОСОБА_1 , проведений аналіз чинних норм законодавства та судової практики з питань виконавчого провадження є підставою для висновку про відсутність в діях приватного виконавця ОСОБА_1 всіх обов`язкових ознак складу дисциплінарного проступку, оскільки: дії приватного виконавця Овчаренка М.О. у виконавчому провадженні № 60468154 були сумлінними, не були спрямовані на порушення законодавства про виконавче провадження, а висновки Міністерства юстиції України про порушення законодавства про виконавче провадження є помилковими; постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2021 по справі № 916/2860/20 доведено відсутність факту завдання шкоди діями приватного виконавця Овчаренко М.О. стосовно правонаступника стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

2) у діях приватного виконавця ОСОБА_1 під час здійснення виконавчого провадження № 60468154 відсутня вся необхідна сукупність ознак дисциплінарного проступку, передбачених частиною другою статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно з частиною першою статі 23 Закону № 1403-VIII Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Частиною першою статті 37 Закону № 1403-VIII передбачено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону № 1403-VIII контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 34 Закону № 1403-VIII позапланові перевірки проводяться на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

Під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 34 Закону № 1403-VIII).

У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності (частина сьома статті 34 Закону № 1403-VIII).

Аналогічні положення містяться у пункті 19 розділу ІІІ Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 року за № 1195/32647 (далі - Порядок № 3284/5 в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом пункту 26 розділу ІІІ Порядку № 3284/5 позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця проводиться шляхом витребування від приватного виконавця потрібних документів та відомостей у межах предмета звернення та надання висновку щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства, який викладається в довідці за результатами такої перевірки. Позапланова невиїзна перевірка проводиться Управлінням контролю або Управлінням забезпечення примусового виконання рішень, яке визначає керівник структурного підрозділу Міністерства (крім Управління забезпечення примусового виконання рішень, що перебуває в межах виконавчого округу приватного виконавця).

Пунктом 29 розділу ІІІ Порядку № 3284/5 визначено, що за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління забезпечення примусового виконання рішень) складає довідку, в якій зазначаються: підстави проведення перевірки; факти, викладені у зверненні або у скарзі, на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації; висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.

Згідно з пунктом 1 розділу ІV Порядку № 3284/5 у разі виявлення під час здійснення планових та позапланових перевірок діяльності приватного виконавця ознак дисциплінарного проступку, визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», структурний підрозділ Міністерства вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності. Подання спрямовується до Дисциплінарної комісії приватних виконавців протягом двох місяців із дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше ніж за два роки з дня його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку № 3284/5 у поданні зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, виконавчий округ, у якому приватний виконавець здійснює діяльність, номер посвідчення приватного виконавця; вид перевірки, під час якої виявлено порушення, та підстави її проведення; реквізити довідки, складеної за результатами перевірки; зміст виявлених порушень із посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів; наслідки, до яких призвели (або можуть призвести) порушення приватним виконавцем вимог законодавства (за наявності); відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень (вид дисциплінарного стягнення, реквізити наказу Міністерства юстиції України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення). У поданні не зазначаються відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, якщо з дати видання наказу Міністерства юстиції України про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення минув один рік.

З викладеного слідує, що прийняттю рішення про накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення передує проведення заходів контролю у вигляді, зокрема позапланової перевірки, за результатами якої Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності з урахуванням довідки та пояснень приватного виконавця.

При цьому однією з підстав для проведення позапланової перевірки є письмове звернення учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця. Під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких слугувала підставою для здійснення таких перевірок.

У справі, що розглядається, підставою для проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача слугувала скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», який був стягувачем у виконавчому провадженні № 60468154.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 1403-VIII підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України (частина друга статті 38 Закону № 1403-VIII).

Статтею 39 Закону № 1403-VIII передбачено:

Дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків (частина перша);

Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України (частина друга);

до складу Дисциплінарної комісії входять дев`ять членів, по чотири члени із яких призначаються Міністерством юстиції України, у тому числі Міністр або заступник Міністра, та з`їздом приватних виконавців України, один член призначається Радою суддів України. Зазначені органи мають право призначати до складу Дисциплінарної комісії осіб із числа своїх представників, суддів, суддів у відставці, науковців, фахівців у галузі права та приватних виконавців. Персональний склад Дисциплінарної комісії затверджується наказом Міністерства юстиції України (частина третя);

головою Дисциплінарної комісії є Міністр юстиції України або заступник Міністра юстиції України (частина четверта);

строк повноважень членів Дисциплінарної комісії становить два роки (частина п`ята);

Дисциплінарна комісія: 1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; 3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (частина шоста);

Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі призначення не менше семи членів комісії (частина сьома);

рішення Дисциплінарної комісії приймаються на її засіданні, за умови присутності не менше п`яти членів комісії, шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим (частина восьма);

рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії (частина дев`ята);

на засіданні Дисциплінарної комісії мають право бути присутніми представники Асоціації приватних виконавців України, громадських об`єднань та засобів масової інформації (частина десята).

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1403-VIII Дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: 1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; 2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; 3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (частина четверта статті 40 Закону № 1403-VIII).

У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року (частина п`ята статті 40 Закону № 1403-VIII).

Наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року № 3791/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2017 року за № 1442/31310, затверджене Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців (далі - Положення № 3791/5 в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), яке визначає порядок утворення при Мін`юсті Дисциплінарної комісії приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія), її завдання, функції та порядок діяльності.

Згідно з пунктом 3 Положення № 3791/5 основними завданнями Дисциплінарної комісії є: розгляд питань про притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків; прийняття рішень про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Пунктом 4 Положення № 3791/5 визначено, що Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання Мін`юсту, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Мін`юсту чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Абзацами першим, другим, четвертим пункту 12 Положення № 3791/5 передбачено, що засідання Дисциплінарної комісії проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання Дисциплінарної комісії визначає її голова. Секретар Дисциплінарної комісії не пізніше ніж за 5 днів до проведення засідання повідомляє членів Дисциплінарної комісії та осіб, що беруть участь у засіданні, про дату і час його проведення.

Приватний виконавець, щодо якого внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, повідомляється про дату, час і місце проведення засідання не пізніше ніж за 5 днів до проведення засідання Дисциплінарної комісії рекомендованим поштовим відправленням або на електронну адресу, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України (абзац третій пункту 25 Положення № 3791/5).

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 липня 1998 року № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: «Термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

Оскільки в абзаці четвертому пункту 12 та абзаці третьому пункту 25 Положення № 3791/5 термін «5 днів» вживається без застережень стосовно робочих днів, отже цей строк повинен обчислюватися в календарних днях, а не в робочих днях, як помилково вважає позивач.

Пунктами 13-15 Положення № 3791/5 передбачено, що засідання Дисциплінарної комісії вважається повноважним у разі присутності на ньому не менше п`яти членів комісії. Засідання Дисциплінарної комісії проводить її голова, а в разі його відсутності - заступник голови Дисциплінарної комісії. Рішення Дисциплінарної комісії приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим.

Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом десяти робочих днів після засідання Дисциплінарної комісії (абзац перший пункту 16 Положення № 3791/5).

Згідно з пунктом 18 Положення № 3791/5 протокол засідання Дисциплінарної комісії має містити перелік присутніх на засіданні осіб та їх електронні адреси, порядок денний, питання, що розглядались на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, прийняте Дисциплінарною комісією рішення. У разі прийняття Дисциплінарною комісією рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у протоколі засідання Дисциплінарної комісії зазначається вид дисциплінарного стягнення, який застосовано до приватного виконавця. У разі прийняття Дисциплінарною комісією рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця у протоколі засідання Дисциплінарної комісії зазначається строк, на який зупинено діяльність приватного виконавця.

Розгляд подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи. Дисциплінарна комісія зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця, стосовно якого Мін`юстом внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання (абзаци перший, другий пункту 25 Положення № 3791/5).

Відповідно до пункту 27 Положення № 3791/5 за результатами розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарна комісія приймає рішення про:

задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, передбаченого частиною першою статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»;

відхилення подання та направлення матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця;

відхилення подання та відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року (пункт 28 Положення № 3791/5).

Пунктом 29 Положення № 3791/5 передбачено:

протокол засідання Дисциплінарної комісії протягом трьох робочих днів з дня його підписання всіма членами Дисциплінарної комісії направляється до Мін`юсту;

за наявності окрема думка викладається членом Дисциплінарної комісії в письмовій формі і додається до протоколу засідання Дисциплінарної комісії, про що зазначається у протоколі;

витяг із протоколу засідання Дисциплінарної комісії про розгляд подання Мін`юсту про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності протягом трьох робочих днів з дня його підписання всіма членами Дисциплінарної комісії направляється приватному виконавцю, щодо якого розглядалось подання;

Мін`юст протягом трьох робочих днів з дня надходження підписаного протоколу засідання Дисциплінарної комісії розміщує на офіційному вебсайті Мін`юсту інформацію про прийняті на засіданні Дисциплінарної комісії рішення.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону № 1403-VIII за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Частиною другою статті 41 Закону № 1403-VIII передбачено, що рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

Аналогічні положення містяться в пункті 30 Положення № 3791/5, відповідно до яких рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Мін`юсту. Дата видання наказу Мін`юсту є датою застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Частиною п`ятою статті 41 Закону № 1403-VIII визначено, що рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.

За приписами пункту 31 Положення № 3791/5 рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Мін`юсту, може бути оскаржено до суду в порядку, встановленому законодавством.

Аналізуючи положення статей 38, 40, 41 Закону № 1403-VIII у системному зв`язку з нормами Положення № 3791/5, суд дійшов таких висновків.

Приватний виконавець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яким вважається невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.

Накладення дисциплінарного стягнення на приватного виконавця здійснюється Дисциплінарною комісією, яка, в свою чергу, при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховує обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

Для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, підставою для якого є наявність у діях приватного виконавця складу дисциплінарного проступку, Дисциплінарна комісія приватних виконавців має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення останнім законодавства, що, в свою чергу, і є мотивом для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

При цьому рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності набуває дії та має вплив на права та обов`язки останнього лише після введення його в дію наказом Міністерства юстиції України.

Отже, з метою перевірки правомірності спірного рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців суд має дати правову оцінку діям приватного виконавця ОСОБА_1 , які стали підставою для ініціювання щодо нього дисциплінарного провадження, та перевірити, чи становили такі дії склад дисциплінарного проступку.

Частиною першою статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) регламентовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 18, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (абзац перший частини четвертої статті 18 Закону № 1404-VIII).

Питання арешту і вилучення майна (коштів) боржника врегульовані статтею 56 Закону № 1404-VIII.

Так, згідно з частиною першою статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (абзац перший частини другої статті 56 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 56 Закону № 1404-VIII копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначає Закон України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з статтею 2 Закону № 2121-III банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Частиною першою статті 6 Закону № 2121-III визначено, що банки в Україні створюються у формі акціонерного товариства або кооперативного банку.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону № 2121-III банк має право відкривати відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) на території України у разі його відповідності вимогам щодо відкриття відокремлених підрозділів, встановленим нормативно-правовими актами Національного банку України. Банк зобов`язаний повідомити Національний банк України про відкриття відокремленого підрозділу.

У повідомленні про відкриття відокремленого підрозділу, що здійснюватиме діяльність від його імені, банк зобов`язаний зазначити: 1) внутрішньобанківський реєстраційний код відокремленого підрозділу; 2) повне найменування відокремленого підрозділу; 3) місцезнаходження відокремленого підрозділу; 4) прізвище, ім`я та по батькові керівника відокремленого підрозділу; 5) обсяг та види діяльності, що виконуватиметься відокремленим підрозділом; 6) інформацію про відповідне рішення уповноваженого органу банку про відкриття такого підрозділу; 7) номер та дату затвердження положення про відокремлений підрозділ банку; 8) підтвердження відповідності відокремленого підрозділу вимогам, встановленим цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України, у тому числі щодо приміщення, обладнання відокремленого підрозділу банку і професійної придатності та ділової репутації керівників відокремленого підрозділу (частина п`ята статті 23 Закону № 2121-III).

Відповідно до частин першої, третьої статті 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Статтею 59 Закону № 2121-III врегульовані витання арешту, стягнення та зупинення операцій по рахунках.

Так, відповідно до частини першої статті 59 Закону № 2121-III арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Главою 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976 (далі - Інструкція № 22 у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), врегульовані питання щодо порядку виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.

Абзацом другим пункту 9.1 розділу 9 Інструкції № 22 визначено, що виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Відповідно до абзаців третього, четвертого пункту 9.1 розділу 9 Інструкції № 22 банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Банк також приймає до виконання постанову про арешт коштів, надіслану виконавцем у формі електронного документа, з дотриманням вимог законодавства України з питань електронного документообігу, електронних довірчих послуг, захисту інформації.

Згідно з пунктом 9.2 розділу 9 Інструкції № 22 банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах (абзац перший пункту 9.3 розділу 9 Інструкції № 22).

Пунктом 9.4 розділу 9 Інструкції № 22 передбачено, що банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Отже, чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не було передбачено як обов`язку приватного виконавця надсилати постанову про арешт коштів боржника виключно до відокремленого підрозділу банку (Київської філії Акціонерного товариства «Місто Банк»), через який боржник (Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія») відкрив рахунки у банку (Акціонерному товаристві «Місто Банк»), так і можливості банку (Акціонерного товариства «Місто Банк») повертати приватному виконавцю без виконання постанову про арешт коштів боржника з причин надіслання такої постанови до головного офісу банку, а не до відокремленого підрозділу банку (філії чи представництва).

З огляду на викладене, дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича з надіслання постанови про арешт коштів боржника на виконання до Акціонерного товариства «Місто Банк» у той час, як кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна транспортна компанія» обліковувались на рахунках, відкритих в Київській філії Акціонерного товариства «Місто Банк» (які стали підставою для ініціювання щодо позивача дисциплінарного провадження), не можна вважати такими, що вчинені з порушенням вимог частини четвертої статті 56 Закону № 1404-VIII, а отже, такі дії не становлять складу дисциплінарного проступку, яким вважається невиконання або неналежне виконання приватним виконавцем своїх обов`язків.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року, оформлене протоколом № 72, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року, оформленого протоколом № 72, в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження та про необхідність його скасування, оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2021 року № 3610/7 "Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення", яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року, оформлене протоколом № 72, також належить визнати протиправним та скасувати.

Щодо рішення Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20, в якому зазначено, що саме дії приватного виконавця щодо направлення постанови про арешт коштів не до належного адресату призвели Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до негативних наслідків, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною сьомою статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Верховний Суд у постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/13426/19, висловлюючи висновки щодо застосування норм статті 78 КАС України, зазначав, що звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Отже, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається.

Водночас преюдиція під час встановлення та перевірки обставин справи не має абсолютного характеру, оскільки відповідно до статті 2 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Крім того, суд враховує, що зі змісту статті 78 КАС України слідує, що преюдиційними можуть бути, за визначених у цьому Кодексі умов, саме обставини, встановлені у судовому рішенні, яке набуло законної сили. Проте преюдиція не поширюється на правову оцінку таких обставин, оскільки відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таке застосування норм процесуального права відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у пункті 32 постанови від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), згідно з яким преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Отже, зазначення у рішенні Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі № 916/2860/20 «що саме дії приватного виконавця щодо направлення постанови про арешт коштів не до належного адресату призвели Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до негативних наслідків», суд вважає лише правовою оцінкою обставин, встановлених у іншій справі, яка не може братись до уваги як преюдиційні обставини, звільняти відповідну сторону від обов`язку доказування, а суд від обов`язку офіційного з`ясування обставин у справі.

Встановлені ж у справі, що розглядається, обставини і наявні у ній докази, досліджені та оцінені судом, доводять, що позивачем під час здійснення виконавчого провадження № 60468154 не було порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності та частини четвертої статті 56 Закону № 1404-VIII щодо направлення на виконання постанови про арешт коштів боржника, що виключає неналежне виконання приватним виконавцем своїх обов`язків та ознаки дисциплінарного проступку.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, а відповідачі як суб`єкти владних повноважень, на яких частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, не довели суду правомірність оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

В позовній заяві позивач заявив клопотання про стягнення з відповідачів понесених позивачем судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 132 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд зазначає таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа мала сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Системний аналіз частини першої статті 5 та частини другої статті 245 КАС України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою немайнового характеру (такий правовий висновок про застосування норм Закону № 3674-VI при визначенні розміру судового збору за подання позовної заяви, в якій об`єднано об`єднанні декількох вимог, був зроблений Верховним Судом у постановах від 12 листопада 2019 року у справі № 640/21330/18, від 05 червня 2020 року у справі № 280/5161/19, від 02 вересня 2022 року у справі № 804/2339/17 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 9901/67/20).

З викладеного слідує, що однією позовною вимогою немайнового характеру є:

вимога про визнання протиправним акта як передумова для застосування способу захисту порушеного права - скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення;

вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права - зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо.

Позивачем в позовній заяві заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн, що підтверджено квитанцією від 22 листопада 2021 року за № 72616.

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки означена позовна заява подана до суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» в електронній формі, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 1452,80 грн ((908,00 грн + 908,00 грн) х 0,8).

З огляду на те, що позов задовольняється судом повністю, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1452,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

За приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону № 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом у розмірі 817,20 грн.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає таке.

У зв`язку з тим, що до закінчення судових дебатів у справі позивачем не надано доказів, які підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 16 листопада 2021 року, питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у цьому рішенні судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, місцезнаходження: вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001), Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (місцезнаходження: вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001) про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом від 21 вересня 2021 року № 72, та наказу від 18 жовтня 2021 року № 3610/7.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року, оформлене протоколом № 72, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2021 року № 3610/7 "Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення", яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 21 вересня 2021 року, оформлене протоколом № 72.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1452,80 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят дві грн 80 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 24 квітня 2023 року.

Суддя Т.І. Чернявська