Справа № 640/17335/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2022 за заявою заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни про заміну сторони виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом Департаменту з питань державного архітектурно - будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ОСОБА_1 , заступник начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівна про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В 2021 році Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- зобов`язати ОСОБА_2 привести до початкових проектних рішень квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відповідно до технічного паспорту (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) АДРЕСА_1 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_3 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа № 2864к.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 - без змін.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 - без змін.

В жовтні 2022 року на адресу суду першої інстанції від заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_2, відкритого на підставі виконавчого листа № 640/17335/21 від 12.05.2022.

В обґрунтування поданої заяви було зазначено, що частина об`єкта щодо якого ухвалено судове рішення відчужено на користь ОСОБА_1 , натомість, виконання такого рішення без власника неможливе.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2022 заяву заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни про заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_2 задоволено: замінено боржника виконавчого провадження № НОМЕР_2, відкритого на підставі виконавчого листа № 640/17335/21 від 12.05.2022, в частині зобов`язання боржника привести до початкових проектних рішень квартиру АДРЕСА_2 відповідно до технічного паспорту (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) АДРЕСА_1 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_3 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа № 2864к, - з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ); роз`яснено, що ОСОБА_2 є боржником виконавчого провадження № НОМЕР_2, відкритого на підставі виконавчого листа № 640/17335/21 від 12.05.2022, в частині зобов`язання боржника привести до початкових проектних рішень квартиру АДРЕСА_2 відповідно до технічного паспорту (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) АДРЕСА_1 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_3 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа № 2864к.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни про заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_2 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що в межах врегульованих Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» правовідносин, відбулось фактичне часткове вибуття ОСОБА_2 та вступ у них ОСОБА_1 . За даних обставин, незважаючи на відсутність загальноприйнятого правонаступництва між вищезгаданими особами, суд першої інстанції убачає підстави для заміни сторони виконавчого провадження № НОМЕР_2. В той же час, суд першої інстанції зауважив, що процесуальне правонаступництво від ОСОБА_2 не переходить, а тому ОСОБА_2 є боржником виконавчого провадження в частині зобов`язання боржника привести до початкових проектних рішень квартиру АДРЕСА_2 відповідно до технічного паспорту (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) № АДРЕСА_5 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа № 2864к.

Колегія суддів не погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувана або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Колегія суддів зауважує, що в даному випадку підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Аналогічна правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц.

При цьому, у правових позиціях , викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14, Верховний Суд наголосив (пункти 6.13. та 6.14. постанови):

- правонаступництво як інститут процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду;

- правонаступництво як інститут процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Згідно статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частини 1 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Колегія суддів звертає увагу, що положення про процесуальне правонаступництво та про заміну сторони виконавчого провадження, які наведені у Цивільному процесуальному кодексі України (статті 55 та 442 цього Кодексу відповідно) та застосовувалися Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц, не відрізняються за своїм змістом від приписів КАС України і передбачають підстави та умови заміни особи у правовідносинах, у яких виник спір, та наслідки вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

Такі ж самі засади, що лише встановлена судом наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах може тягнути заміну сторони виконавчого провадження у процесуальних правовідносинах підтримані Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду (у постановах від 30.12.2020 у справі № 805/4361/17-а, від 10.09.2020 у справі № 420/5772/18, від 10.10.2020 № 804/958/17, від 03.12.2020 у справі № 805/2173/16-а.

Як вже було зазначено вище, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021, залишеним без змін постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 та від 20.09.2022, адміністративний позов Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії задоволено: зобов`язано ОСОБА_2 привести до початкових проектних рішень квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відповідно до технічного паспорту (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) АДРЕСА_1 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_3 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа № 2864к.

12.05.2022 позивачу було видано виконавчий лист № 640/17335/21, що не заперечується сторонами.

В межах даної справи досліджувалась наявність чи відсутність факту здійснення відповідачем самочинного будівництва, з урахуванням чого вирішувалось питання про приведення у відповідність згаданих квартир до початкових проектних рішень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідків порушення відповідних норм і правил.

Підставою для другого апеляційного перегляду рішення від 12.11.2021 стала скарга ОСОБА_1 , як особи, питання про право якої вирішено без її участі.

У згаданій вище постанові від 20.09.2022 Шостим апеляційним адміністративним судом встановлено, що 14.12.2021 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбала у відповідача квартиру АДРЕСА_1 .

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначила наступне.

«Відтак, суд першої інстанції під час розгляду справи виходив з обставин, відомих та підтверджених станом на момент розгляду справи по суті та не міг приймати до уваги обставини, які відбулися після ухвалення судового рішення, зокрема, щодо переходу права власності на квартиру від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , та відповідно не мав об`єктивної можливості щодо вирішення питання про залучення апелянта до участі у справі.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , свідчать лише про недобросовісну поведінку Продавця за договором купівлі-продажу від 14.12.2021 - ОСОБА_2 , який не повідомив Покупця - ОСОБА_1 про відомі йому обставини зобов`язання до приведення квартири у стан, відповідно до технічного паспорту.

Так, відповідно до Договору купівлі-продажу ОСОБА_2 - Продавець, продає ОСОБА_1 - Покупцю у власність квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 3 Розділу 3 Договору Продавець зобов`язаний попередити Покупця про відомі недоліки, будь-які самочинні переобладнання та перепланування у вищезазначеній квартирі. Відповідно до підпункту 4.2.3 пункту 4.2 розділу 4 Договору Продавець стверджує, що квартира відповідає технічним характеристикам та не має прихованих недоліків, які самочинні переобладнання та перепланування у вищезазначеній квартирі, про які він знав та міг повідомити Покупця, ним не здійснювалися.

Також, відповідно до підпункту 4.3.4 пункту 4.2 Договору Продавець стверджує, що квартира, яка є предметом цього Договору, на момент його укладання нікому іншому не продана, щодо відчужуваної квартири відсутні судові спори.

Отже, колегія суддів не вбачає порушення прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 у зв`язку із зобов`язанням ОСОБА_2 привести до початкових проектних рішень квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відповідно до технічного паспорту (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) АДРЕСА_1 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_3 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа №2864к. Натомість, вбачає обставини недобросовісної поведінки ОСОБА_2 в момент укладення договору купівлі-продажу квартири».

Колегія суддів звертає увагу, що відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) обґрунтовував своє подання про заміну боржника положеннями ст. 52 КАС України та ст. 379 КАС України.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

В п. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 4 КАС України наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

- судовий процес - правовідносини, що складаються під час здійснення адміністративного судочинства;

- адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом;

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно- правовий спір.

Отже, суд допускає заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником на будь-якій стадії судового процесу.

Однак, враховуючи, що Окружним адміністративним судом м. Києва прийнято рішення по даній справі, а отже судовий процес завершився, то неможливо замінити відповідача в порядку статті 52 КАС України.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що процесуальне законодавство не дає суду можливості допускати заміну сторони в адміністративній справі в порядку процесуального правонаступництва після завершення розгляду справи по суті, оскільки після прийняття рішення у справі заміна сторони правонаступником можлива лише в порядку статті 379 КАС України.

Таким чином, відсутні підстави для заміни відповідача новим боржником у даній справі в порядку статті 52 КАС України.

Разом з тим, питання заміни сторони її правонаступником на стадії виконання судового рішення врегульовано ст. 379 КАС України.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Верховний Суд в своїх правових позиціях звернув увагу на той факт, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак, заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (стаття 52 ГПК України). Відповідний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 (пункт 73).

Так, у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, також зазначила про те, що «на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи). У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України, (норми якої ідентичні нормам ст. 52 КАС України).

У Постанові Великої Палати від 16.02.2021 (справа № 911/3411/14, провадження № 12-39гс20) Верховний Суд наголосив на обов`язку суду перевірити наявність та підстави правонаступництва у матеріальних правовідносинах (пункти 6.22. та 6.23 Постанови), а також наголосив, що якщо особа не була учасником судового процесу з відповідними правами, то вона не може стати учасником виконавчого провадження:

« 6.22. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису.

6.23. Стаття 52 ГПК України визначає певний перелік підстав для здійснення процесуального правонаступництва, а саме: у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

6.25. Разом із тим, відповідно до змісту та наслідків процесуального правонаступництва, з моменту винесення судом ухвали за заявою про заміну позивача (стягувана) у справі на його процесуального правонаступника не є стороною у цій справі та не наділене процесуальними правами та обов`язками, за якими може бути здійснено правонаступництво.

6.27. Тому підстави для задоволення вимог про процесуальне правонаступництво, які ґрунтуються на приписах статей 52 та 334 ГПК України відсутні.

6.28. Неможливість здійснення заміни учасника справи та сторони виконавчого провадження за межами відкритої стадії судового процесу підтверджена Постановою Великої Палати від 16.02,2021 у справі № 911/3411/14».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді подання органу ВДВС у даній справі суд першої інстанції не дослідив та не проаналізував чи взагалі мало місце правонаступництво у матеріальних відносинах між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В той же час, колегія суддів вважає, що відносини правонаступництва у відносинах між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були відсутніми, оскільки у фізичних осіб правонаступництво відбувається при спадкуванні, яке в цій справі відсутнє.

Щодо іншого випадку заміни сторони шляхом зобов`язання переведення боргу за договором, то колегія суддів зазначає наступне.

За договором купівлі-продажу від 14.12.2021 до покупця ОСОБА_1 перейшло лише право власності на квартиру, а договір про заміну божника у зобов`язанні не укладався, а тому на підставі договору купівлі-продажу квартири до ОСОБА_1 не могло перейти жодного особистого обов`язку від ОСОБА_2 , оскільки цей обов`язок виник не з договору, а з судового рішення.

Таким чином, за відсутності правонаступництва існуючий боржник ОСОБА_2 не міг бути замінений на нового боржника ОСОБА_1 лише з тих підстав, що вона придбала на законних підставах майно, що йому раніше належало.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої помилково задовольнив подання заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни про заміну боржника без наявності правонаступництва в матеріальних правовідносинах.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив її скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 312, 315, 317, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2022 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни про заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_2, відкритого на підставі виконавчого листа № 640/17335/21 від 12.05.2022 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 24.04.2023.