Справа № 500/4119/22
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/4119/22

24 квітня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність МВС України (рішення комісії МВСУ з питань надання статусу учасника бойових дій) щодо відмови надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , згідно наданих документів,

зобов`язати комісію МВС України з питань надання статусу учасника бойових дій у відповідності до Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту" п. 11 ст. 6 Закону, надати статус учасника бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 12.1988 по 09.2013 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ Тернопільської області, а з 05.2021 по 10.2007 на посаді помічника начальника науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Тернопільській області по роботі з особовим складом.

У відповідності до функціональних обов`язків здійснював контроль за дотриманням техніки безпеки та брав безпосередньо участь у вилученні і знищенні вибухонебезпечних предметів, в тому числі боєприпасів Другої світової війни.

Одним з таких фактів є виїзд особисто позивачем спільно з співробітниками вибухотехнічного підрозділу НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області Васьківим І.Я., ОСОБА_2 та іншими співробітниками вказаними в складі слідчо-оперативної групи, згідно телеграми №1423 від 03.08.2003 по вилученню вибухонебезпечного предмету - бойової ручної гранати часів Другої світової війни (ЖРЗПЗ 13568 від 03.08.2003 УМВСУ в Тернопільській області), з суворим дотриманням правил особистої безпеки для подальшої доставки в НДЕКЦ при УМВС в Тернопільській області для дослідження та подальшого його знищення 29.08.2003.

Не маючи допуску по виявленню і дослідженню вибухонебезпечних предметів і фахової підготовки, позивач як юрист з вищою освітою, сам вивчав і оволодівав знаннями в даній галузі, оскільки змушений був проводити заняття з особовим складом, згідно функціональних обов`язків і завжди старався діяти в інтересах служби, наражаючи себе на небезпеку.

Перебуваючи на службі в кадровому апараті УМВСУ в Тернопільській області, за моральних принципів та конфлікту інтересів не міг приймати участь у встановленні самому собі статусу учасника бойових дій.

27.01.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про надання йому комісією Головного управління статусу учасника бойових дій.

Ліквідаційною комісією УМВСУ в Тернопільській області заява, щодо надання йому статусу учасника бойових дій розглянута та у зв`язку з припиненням роботи Комісії УМВСУ в Тернопільській області з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій через ліквідацію УМВСУ в Тернопільській області, що не дає можливості розглянути надані позивачем матеріали, позивачу рекомендовано звернутися з питанням про надання статусу учасника бойових дій до МВС України.

22.02.2022 з аналогічною заявою позивач звернувся до МВС України, отримав проміжну відповідь про те, що питання стосовно надання йому статусу учасника бойових дій буде винесено на розгляд найближчого засідання комісії МВС України, про що буде проінформовано.

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни 02.09.2022 №1/VІ /ХХ/6 позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій, чим грубо порушено його конституційні права на захист (Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" п. 11 ст. 6) та стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

На підставі статті 12 та глави 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Тернопільським окружним адміністративним судом винесено ухвалу від 21.11.2022 про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій зазначено строк подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.01.2023 визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Призначено у справі №500/4119/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії судове засідання на 07.02.2023.

В судовому засіданні 07.02.2023 розгляд справи відкладено до 21.02.2023, в подальшому до 09.03.2023, 23.03.2023.

20.03.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України відмовити повністю.

Вказує, що на момент виникнення спірних правовідносин 03.08.2003 та 29.08.2003 позивач не підпадав під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Законом України №426-VІІІ від 14.05.2015 були внесенні зміни до п. 11 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" про те, що учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Наказом МВС від 25.12.1997 №875 "Про затвердження Переліку документів, які є підставою для визначення працівників вибухотехнічних підрозділів ОВС України учасниками бойових дій" (діяв до 29.08.2003) для надання статусу учасника бойових дій необхідні такі документи: конкретний перелік посад (підтверджений витягом з особової справи), допуск на право проведення робіт з пошуку, знешкодження вибухових пристроїв і речовин, а також акт знешкодження вибухового пристрою, затверджений заступником Міністра, начальником ГУМВС, УМВС, УМВСТ України.

Позивач на той час був помічником начальника науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Тернопільській області, тобто не підпадав під категорію посад, визначену вищезазначеним наказом та не мав допуску на право проведення робіт з пошуку, знешкодження вибухових пристроїв і речовин, про що він сам зазначає у позові.

Крім того, акт про знищення боєприпасу від 29.08.2003 часів II Світової війни, копію якого додано до позову, затверджений заступником начальника НДКЦ при УМВС України в Тернопільській області, а повинен затверджуватися начальником УМВС.

В кінці лютого місяця 2022 року позивач звернувся із заявою до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - Комісія) про надання йому статусу учасника бойових дій.

Звернуто увагу суду на ту обставину, що ні до Комісії, ні до позовної заяви ОСОБА_1 не надав належних доказів, зокрема, витягу з особової справи про призначення для проходження служби у вибухонебезпечних підрозділах, допуск на право проведення робіт з пошуку, знешкодження вибухових пристроїв і речовин, а також акту знешкодження вибухового пристрою, затвердженого начальником УМВС України в Тернопільській області.

Оскільки були відсутні документи, що зазначені вище Комісія у серпні місяці 2022 року звернулася з листом до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про надання інформації, зокрема щодо підтвердження або спростування участі ОСОБА_1 помічника начальника науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Тернопільській області у виїзд 03.08.2003 на вилучення вибухонебезпечного предмету часів Другої світової війни та участь у його знешкодженні 29.08.2003.

11.08.2022 на адресу МВС надійшов лист за №19/14/1-19741-2022 Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про те, що відсутні можливості підтвердити чи спростувати участь ОСОБА_1 в знищенні боєприпасу та підтвердити відповідність копії наданого з листом акту про знищення боєприпасу часів Другої світової війни від 29.08.2003 оригіналу та те, що ОСОБА_1 не отримував допуску на право проведення робіт із пошуку, знешкодження вибухових пристроїв і речовин, який працівникам Експертної служби МВС до 2015 року видавався у вигляді свідоцтва і лише за рішенням Експертно-кваліфікаційної комісії МВС.

Рішенням Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 02.09.2022 №І/УІ/ХХ/6 було відмовлено ОСОБА_1 в надані статусу учасника бойових дій.

Дане рішення Комісії ґрунтувалося на нормах чинного законодавства України на момент виникнення спірних правовідносин та з урахуванням зібраних документів, законодавчі підстави для надання позивачу статусу учасника бойових дій відсутні, позовні вимоги необґрунтовані та незаконні.

Згідно довідки секретаря судового засідання 23.03.2023 судове засідання не проводилось у зв`язку з повітряною тривогою та відкладено до 03.04.2023.

29.03.2023 від відповідача Міністерства внутрішніх справ України до суду поступила заява про розгляд справи №500/4119/22 без участі представника МВС.

Позивач 27.03.2023 подав до суду відповідь на відзив.

03.04.2023 від позивача до суду поступила заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду 03.04.2023 визначено перейти до розгляду адміністративної справи №500/4119/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

27.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області із заявою, в якій просив у відповідності до пункту 11 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановити йому статус учасника бойових дій.

У поданій заяві зазначив, що з 12.1988 року по 09.2013 року проходив службу в органах внутрішніх справ Тернопільської області.

З 05.2001 року по 10.2007 року ніс службу на посаді помічника начальника науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Тернопільській області по роботі з особовим складом.

Згідно штатного розпису, вказана посада відносилась до керівного складу НДЕКЦ і у відповідності до функціональних обов`язків проводив заняття з особовим складом зі спеціальної та службової підготовки, зокрема з вибухотехнічним підрозділом НДЕКЦ на предмет суворого дотримання заходів особистої безпеки під час огляду, вилучення, дослідження та знищення вибухонебезпечних предметів.

Під час виїздів уповноваженим від керівництва НДЕКЦ на огляди місць подій, в тому числі на виявлення вибухонебезпечних предметів, здійснював контроль за дотриманням техніки безпеки та брав безпосередньо участь у вилученні і знищенні вибухонебезпечних предметів, в тому числі боєприпасів Другої світової війни.

Так, 03.08.2003 о 10:45 год в чергову частину Збаразького РВ по телефону надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_3 про те, що ним на присадибній ділянці дачного будинку в с. Колодно Збаразького району виявлено ручну гранату Ф-1 часів Другої світової війни, про що о 11:45 год було повідомлено чергового МВС ОСОБА_4 та Київ МВС України.

Будучи відповідальним від керівництва НДЕКЦ в цей день, 03.08.2003 ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 виїхали в с. Колодно Збаразького району Тернопільської області та провели огляд вибухонебезпечного об`єкту - бойової ручної гранати часів Другої світової війни на присадибній ділянці громадянина ОСОБА_6 (ЖРЗПЗ - 13568 від 03.08.2003).

В подальшому вилучений вибухонебезпечний предмет був доставлений в НДЕКЦ при УМВС для дослідження та подальшого його знищення.

04.08.2003 від керівництва поступила вказівка на знищення гранати, що було зроблено 29.08.2003 шляхом підриву за допомогою електричного способу накладним зарядом вибухової речовини в кар`єрі с. Глибочок Тернопільського району.

При зверненні до начальника МВС України в Тернопільській області ОСОБА_7 з актом про знищення боєприпасу часів Другої світової війни для його затвердження, усно було відмовлено, мотивуючи тим, що він не був раніше про цей факт проінформований.

Тому ОСОБА_1 був змушений затвердити акт і документально підтвердити цей факт в керівництва НДЕКЦ.

Не маючи допуску по виявленню і дослідженню вибухонебезпечних предметів і фахової підготовки, ОСОБА_1 як юрист з вищою освітою, сам вивчав і оволодівав знаннями в даній галузі, бо змушений був проводити заняття з особовим складом і завжди старався діяти в інтересах служби, наражаючи себе на небезпеку.

Перебуваючи на службі в кадровому апараті УМВС України в Тернопільській області, із-за моральних принципів та конфлікту інтересів не міг приймати участь у встановленні самому собі статусу учасника бойових дій.

18.02.2022 заступником голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області за №45 надано відповідь про те, що заява ОСОБА_1 щодо надання статусу учасника бойових дій розглянута.

Повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 утворено Головне управління Національної поліції в Тернопільській області та ліквідовано УМВС України в Тернопільській області. Згідно положень ст. 104 Цивільного кодексу України ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки без переходу прав та обов`язків у порядку правонаступника до інших юридичних осіб, тобто є припиненням всіх прав та обов`язків юридичної особи без визначення правонаступництва. Комісії УМВС України в Тернопільській області з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій припинила свою роботу разом із ліквідацією УМВС України в Тернопільській області, що не дає можливості розглянути надані позивачем матеріали.

Тому 22.02.2022 ОСОБА_1 із заявою аналогічного змісту звернувся до МВС України.

Листом МВС України №М-7895/49 від 20.07.2022 повідомило позивача про те, що питання стосовно надання йому статусу учасника бойових дій буде винесено на розгляд найближчого засідання комісії МВС України і про прийняте рішення буде проінформовано.

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни 02.09.2022 №1/VІ/ХХ/6 ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій, про що листом №30037/49-2022 від 07.10.2022 "Про надсилання рішення комісії МВС" Департамент пенсійних питань та соціального захисту повідомив позивача.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII.

Відповідно до пункту 11 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону від 01.08.2003) учасниками бойових дій визнаються особи, які були залучені командуванням військових частин, державними і громадськими організаціями до розмінування полів і об`єктів народного господарства, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин 03.08.2003 та 29.08.2003 позивач не підпадав під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Законом України №426-VІІІ від 14.05.2015 були внесенні зміни до пункту 11 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" про те, що учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Наказом МВС від 25.12.1997 №875 "Про затвердження Переліку документів, які є підставою для визначення працівників вибухотехнічних підрозділів ОВС України учасниками бойових дій" (діяв до 29.08.2003) для надання статусу учасника бойових дій необхідні такі документи: конкретний перелік посад (підтверджений витягом з особової справи), допуск на право проведення робіт з пошуку, знешкодження вибухових пристроїв і речовин, а також акт знешкодження вибухового пристрою, затверджений заступником Міністра, начальником ГУМВС, УМВС, УМВСТ України.

Позивач на той час був помічником начальника науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Тернопільській області, тобто не підпадав під категорію посад, визначену вищезазначеним наказом та не мав допуску на право проведення робіт з пошуку, знешкодження вибухових пристроїв і речовин, про що він сам зазначає у позові.

Суд звертає увагу, що акт про знищення боєприпасу від 29.08.2003 часів Другої світової війни, копію якого додано до позову, затверджений заступником начальника НДКЦ при УМВС України в Тернопільській області, а повинен затверджуватися начальником УМВС.

В лютому 2022 року позивач звернувся із заявою до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про надання йому статусу учасника бойових дій.

Комісія у серпні місяці 2022 року звернулася з листом до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про надання інформації, зокрема щодо підтвердження або спростування участі ОСОБА_1 помічника начальника науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Тернопільській області у виїзд 03.08.2003 на вилучення вибухонебезпечного предмету часів Другої світової війни та участь у його знешкодженні 29.08.2003.

11.08.2022 надійшов лист №19/14/1-19741-2022 Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про те, що відсутні можливості підтвердити чи спростувати участь ОСОБА_1 в знищенні боєприпасу та підтвердити відповідність копії наданого з листом акту про знищення боєприпасу часів Другої світової війни від 29.08.2003 оригіналу та те, що ОСОБА_1 не отримував допуску на право проведення робіт із пошуку, знешкодження вибухових пристроїв і речовин, який працівникам Експертної служби МВС до 2015 року видавався у вигляді свідоцтва і лише за рішенням Експертно-кваліфікаційної комісії МВС.

Рішенням Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 02.09.2022 №І/VІ/ХХ/6 було відмовлено ОСОБА_1 в надані статусу учасника бойових дій.

Комісія Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни діє на підставі Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №395 від 23.05.2019 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.06.2019 за №588/33559) (надалі - Положення).

Згідно пункту 1 це Положення визначає основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - Комісія), а також порядок організації її роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу І Положення у своїй діяльності Комісія керується Конституцією України, Законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України та цим Положенням.

Основними завданнями Комісії відповідно до розділу II Положення є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання особам (осіб), що зазначені у пункті 2 розділу І цього Положення, статусу учасника бойових дій, розгляд питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до Розділу V Положення, формою роботи Комісії є засідання, що проводяться не рідше одного разу на місяць (за наявності документів для розгляду).

Засідання Комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше половини її членів.

Рішення Комісії приймаються відкритим голосуванням простою більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні.

У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови Комісії (за відсутності голови Комісії - його заступника, який головує на засіданні).

У разі незгоди з прийнятим рішенням член Комісії письмово викладає свої заперечення у рапорті (доповідній записці), що додається до протоколу засідання Комісії і є його невід`ємною частиною.

Результати засідання Комісії оформлюються протоколом не пізніше 3 робочих днів з дня його проведення.

Протокол підписується головою Комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні.

На підставі протоколу Комісією готується рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни працівників МВС за формою, наведеною у додатку до цього Положення, підписується головою (його заступником) і секретарем Комісії та скріплюється гербовою печаткою Міністерства внутрішніх справ України.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання протиправним та скасування рішення Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 02.09.2022 №І/VІ/ХХ/6, яким було відмовлено ОСОБА_1 в надані статусу учасника бойових дій.

Суд зазначає, що предметом даного позову є виключно рішення Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 02.09.2022, а, відтак, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді в основній щорічній відпустці, судове рішення прийняте у перший робочий день після виходу з відпустки 24.04.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 24 квітня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Міністерство внутрішніх справ України (місцезнаходження: вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.