Справа № 400/4574/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/4574/22
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Миколаїв, 21 грудня 2022 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року Головне управління ДПС у Миколаївській області (позивач, ГУ ДПС у Миколаївській області) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі також - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 10 474,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має податковий борг, який є узгодженим, проте всупереч вимогам податкового законодавства не погашений фізичною особою-підприємцем.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року позов ГУ ДПС у Миколаївській області задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі у сумі 3274,60 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ГУ ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з апеляційною скаргою на зазначене вище судове рішення, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні податкового боргу з ФОП ОСОБА_1 в сумі 7200,00 грн. та ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що відповідачка не сплатила вчасно узгоджену суму податкового зобов`язання та згідно з розрахунком податкової заборгованості із сплати податків і зборів має борг у сумі 10474,60 грн. з єдиного податку з фізичних осіб на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №4427 від 21.04.2015р. Посилаючись на приписи п. 295.2 ст. 295 ПК України, якими визначено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої групи здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, скаржник вказує на хибність та необґрунтованість висновку суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідачки боргу у сумі 7200,00 грн., та вважає цю суму боргу узгодженою та такою, що також підлягає стягненню з відповідачки ФОП ОСОБА_1 .

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу розглянуто апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, платник єдиного податку ІІ групи.

Відповідач є платником податків, тому за приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановленим цим кодексом.

Позивач просить стягнути з відповідача податковий борг по єдиному податку за період з січня 2021 по вересень 2021 року (з урахуванням часткової сплати), який становить 10474,60 грн., що підтверджується розрахунком податкового боргу та карткою особового рахунку відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що узгодженою відповідно до приписів податкового законодавства є лише сума податкового боргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 3274,60 грн., визначена у податковій вимозі форми «Ф» від 06.04.2021 №28942-13, яка відповідачкою не оскаржувалась, у зв`язку із чим вважав наявними підстави для стягнення з відповідачки лише цієї суми боргу у розмірі 3274,60 грн.

При цьому, щодо решти суми податкового боргу, яку просить позивач стягнути до бюджету у розмірі 7200,00 грн., суд першої інстанції зауважив, що позивачем не довів що вказана сума також є узгодженою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, вважає їх обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як визначено пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України встановлено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 2) для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.п. 295.1, 295.2 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників. (296.2 ст. 296 ПКУ).

У пункті 54.1 статті 54 ПК України зафіксовано, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

У пунктах 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України).

Виходячи з викладене, сума податкового боргу є узгодженою, або коли платник податків самостійно визначив суму в декларації, або контролюючий орган визначив суму грошового зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні, яке надсилав платнику податків та воно ним не оскаржувалось.

На підставі норм статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивач звертаючись до суду з цим позовом просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 10474,60 грн., який виник згідно наданого податковим органом розрахунку податкової заборгованості та даних ІКП за період з 20.01.2021р. по 20.09.2021р. з урахуванням часткової сплати у сумі 325,40 грн.

Також, в матеріалах справи наявний корінець податкової вимоги форми "Ф" від 06.04.2021 № 28942-13, з доказами направлення цієї податкової вимоги на адресу відповідачки.

Так, згідно даних корінця податкової вимоги форми "Ф" від 06.04.2021 № 28942-13, за ФОП ОСОБА_1 рахується загальна сума податкового боргу платника податків станом на 05 квітня 2021 року у розмірі - 3274,60 грн.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач доказів погашення боргу у сумі 3274,60 грн. визначена у податковій вимогі форми "Ф" від 06.04.2021 № 28942-13 з єдиного податку з фізичних осіб не надала, докази оскарження вказаної податкової вимоги та визначеної у ній суми заборгованості в судовому порядку в матеріалах справи відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума - 3274,60 грн. є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який не було сплачено, що є підставою для стягнення такого боргу.

Доводи апелянта про узгодженість суми податкового боргу ФОП ОСОБА_1 у розмірі 7200,00 грн., колегія суддів вважає хибними та необґрунтованими, оскільки як вірно зауважив суд першої інстанції, позивач не надав суду доказів у підтвердження подання до контролюючого органу декларацій в яких би відповідачка самостійно визначала такі суми грошових зобов`язань зі сплати єдиного внеску.

Також, скаржником не надано доказів прийняття та надсилання на адресу відповідачки податкових повідомлень-рішень, якими відповідачу визначались відповідні суми грошових зобов`язань, тощо.

Тобто, податковим органом не доведено, що сума податкового боргу ФОП ОСОБА_1 у розмірі 7200,00 грн. є узгодженою, що свідчить про відсутність підстав для стягнення такої.

Колегія суддів оцінює критично посилання скаржника на приписи п.59.5 ПК України, згідно яких у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення, оскільки заборгованість відповідача по сплаті єдиного податку набуває статусу податкового боргу у розумінні Податкового кодексу узгодженим грошовим зобов`язанням, або на підставі декларації, або на підставі податкового повідомлення-рішення.

Втім, доказів набуття податкового боргу відповідачки у сумі 7200,00 грн. статусу узгодженого, податковим органом до суду не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ГУ ДПС у миколаївській області, стягнення з ФОП ОСОБА_1 суми боргу лише у сумі 3724,602 грн. та відмови у стягненні решти суми боргу - 7200,00 грн.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі № 400/4574/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Бітов А.І. Градовський Ю.М.