Справа № 300/7683/21
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2023 р. справа № 300/7683/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправним та скасувати рішення від 07.07.2021 про виключення із стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 01.09.1990 по 26.06.1995, а саме 2 роки 5 місяців 13 днів, та період проходження строкової військової служби з 05.07.1988 по 17.05.1990, а саме 1 рік 10 місяців 13 днів проходження строкової військової служби з 10.11.1980 по 25.10.1982 (1 рік 11 місяців 15 днів); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 01.09.1990 по 26.06.1995, а саме 2 роки 5 місяців 13 днів, та період проходження строкової військової служби з 05.07.1988 по 17.05.1990, а саме 1 рік 10 місяців 13 днів, та провести з 19.02.2020 перерахунок загального відсотка в розмірі 64% для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 року, в розмірі 184979,00 грн. без обмеження граничного розміру та виплатити недотриману суму довічного грошового утримування судді починаючи з 19.02.2020, як різницю з врахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 28.11.2018 перебуває на обліку в органі пенсійного фонду та отримує грошове утримання як суддя у відставці. На виконання рішення суду від 15.10.2020 у справі №300/2222/20 пенсійним органом здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання та визначено загальний процент від заробітку в розмірі 64% від заробітної плати працюючого судді. Однак, 07.07.2021 пенсійним органом безпідставно, з власної ініціативи було здійснено новий перерахунок та незаконно зменшено стаж роботи позивача з 64% до 54% заробітку судді. У зв`язку із цим, позивач звернувся до відповідача, який повідомив його про те, що проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди, що відповідає 22 рокам стажу судді. Позивач стверджує, що оскільки на час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI стаж його роботи на посаді судді становив більше 10 років, то він зберіг право на визначення стажу роботи на посаді судді із врахуванням календарного періоду проходження строкової військової служби з 05.07.1988 по 17.05.1990 та половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1990 по 26.06.1995. Вважає, що рішення від 07.07.2021 про виключення із відповідного стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому навчальному закладі та врахування для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періодів роботи на посаді судді є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди, що відповідає 22 рокам стажу судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». На виконання рішення суду від 15.10.2020 у справі №300/2222/20 позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 в розмірі 54% від заробітку. Вважає, що оскільки в жодному із переліків посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, не зазначено зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді та проходження строкової військової служби, то і підстав для зарахування половини строку навчання за денною формою навчання у Львівському державному університеті ім. І. Франка та періоду проходження строкової військової служби в рядах Радянської армії немає. Вказані періоди зараховані до загального страхового стажу позивача. Стверджує, що стаж позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці складає 22 роки (а.с.36).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.09.1992 (а.с.8-12) позивач:
- у період з 01.09.1990 по 29.06.1995 навчався на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка,
- 17.01.1996 зарахований на посаду судді Надвірнянського районного суду на підставі наказу №02-7 від 16.01.1996, указу Президента України від 27.12.1995 №1184/95,
- 12.01.2001 звільнений з посади судді Надвірнянського районного суду по переводу на посаду судді Івано-Франківського обласного суду,
- 15.01.2001 зарахований на посаду судді безстроково,
- 23.11.2018 відрахований зі складу Апеляційного суду Івано-Франківської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 08.11.2018 №3432/0/15-18 про звільнення з посади судді у відставку, згідно наказу від 22.11.2018 №373-о/с.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 в адміністративній справі №300/2222/20, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 за №04-12/104-20, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Вказане рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду набрало законної сили.

На виконання рішення суду від 15.10.2020 у справі №300/2222/20 пенсійним органом 12.01.2021 здійснено з 19.02.2020 перерахунок довічного грошового утримання позивача. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 15 років 1 місяць 20 днів, стаж роботи на посаді судді 27 років 22 дні. Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку складає 64%. Основний розмір довічного грошового утримання визначено в сумі 118384,64 грн. (а.с.21).

Згідно з рішенням від 07.07.2021 про перерахунок пенсії на виконання рішення суду від 15.10.2020 у справі №300/2222/20, пенсійним органом з 19.02.2020 здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивача. При цьому зазначено, що страховий стаж позивача становить 15 років 1 місяць 20 днів, стаж на посаді судді 22 роки 9 місяців 6 днів. Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 54%. Основний розмір довічного грошового утримання визначено в сумі 99887,04 грн. (а.с.23).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , відповідач листом від 10.08.2021 №6307-6380/Г-02/8-0900/21 із посиланням на рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 повідомив позивача про те, що з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону №1402. Враховуючи внесені зміни до норм законодавства, проведено перерахунок довічного грошового утримання позивача в розмірі 54 відсотків суддівської винагороди, що відповідає 22 рокам стажу судді. При проведенні перерахунку відсотки суддівської винагороди визначено від стажу на посаді судді, без врахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці періодів військової служби, половину терміну навчання, періоду роботи на посадах працівника прокуратури, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 становить 99887,04 грн. та обчислений у відповідності до норм чинного пенсійного законодавства. Також вказано, що за період з 01.02.2021 по 30.06.2021 встановлено переплату на загальну суму 92488,00 грн. (а.с.25).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (надалі також - Закон №1402-VIII, в редакції чинній на час звільнення позивача) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до положень статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Як слідує із матеріалів справи відповідачем при проведенні перерахунку з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, не було враховано до стажу роботи позивача, який дає право на отримання довічного грошового утримання, половину строку навчання у вищому навчальному закладі у Львівському державному університеті імені Івана Франка та період проходження строкової військової служби.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час обрання позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося статтею 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів» (надалі також Закон №2862-XII) та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно із частиною 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано також постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» .

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України втратила чинність 01 січня 2012 року.

У відповідності до п.11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзаці 4 пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про статус суддів» №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, в тому числі в період правового регулювання спірних правовідносин Законом №2862-ХІІ, згідно якого ОСОБА_1 обрано суддею, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової військової служби.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 24.05.2022 у справі №752/9508/17, від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

25.02.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі №300/111/19 прийнято рішення, яким встановлено, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 22 роки 9 місяців 7 днів. Крім того, позивач з 05.07.1988 по 17.05.1990 проходив службу в Збройних Силах СРСР (1 рік 10 місяців 13 днів), що підтверджується військовим квитком № НОМЕР_2 . В період з 01.09.1990 по 29.06.1995 позивач навчався за денною формою навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені І.Франка, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 та дипломом НОМЕР_3 . При цьому, половина строку навчання позивача на денній формі в юридичному закладі становить 2 роки 5 місяців 13 днів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 у справі №300/111/19 залишено без змін. Рішення набрало законної сили, а тому, в силу приписів частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені у цьому рішенні обставини є такими, що не підлягають доказуванню.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становив більше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, враховується також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби .

Отже, не зарахування відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді, з якого визначається (розраховується) відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, половини строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. Івана Франка в період з 01.09.1990 по 29.06.1995 (02 роки 05 місяців 13 днів) та календарного періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 05.07.1988 по 17.05.1990 (1 рік 10 місяців 13 днів), є протиправним.

При цьому суд зауважує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17, від 30.01.2020 у справі №592/3694/17, від 20.04.2021 в справі №344/5707/19.

У спірному випадку при стажі роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, з врахуванням половини строку навчання позивача на денній формі в юридичному закладі (2 роки 5 місяців 13 днів), календарного періоду проходження строкової військової служби (1 рік 10 місяців 13 днів), роботи на посадах судді Надвірнянського районного суду та Івано-Франківського обласного суду і Апеляційного суду Івано-Франківської області, розмір довічного грошового утримання позивача як судді у відставці становить 64 відсотки розміру винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Суд звертає увагу на те, що з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції за прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, тому адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07.07.2021 про виключення із стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання, половини строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. Івана Франка у період з 01.09.1990 по 29.06.1995 (02 роки 05 місяців 13 днів) та календарного періоду проходження строкової військової служби з 05.07.1988 по 17.05.1990 (1 рік 10 місяців 13 днів).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, з якого визначається (розраховується) відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. Івана Франка в період з 01.09.1990 по 29.06.1995 (02 роки 05 місяців 13 днів) та календарний період проходження строкової військової служби з 05.07.1988 по 17.05.1990 (1 рік 10 місяців 13 днів).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням загального відсотку в розмірі 64% для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 за №04-12/104-20 без обмеження граничного розміру із врахуванням проведених платежів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ),

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вулиця Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.