Справа № 640/34782/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про прийняття адміністративної справи до провадження та

залишення позовної заяви без руху

24 квітня 2023 року Київ № 640/34782/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо не поновлення пенсії позивача протиправною та дискримінаційною, визнати протиправним та дискримінаційним і скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене в листі відповідача від 23.10.2021 вих. № 2600-0305-8/168732 та визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсії позивача;

- зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити певні дії - поновити виплату пенсії позивачу з 01.04.1996 року, на вказаний ним банківський рахунок, з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В.

Частиною другою статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Відповідно до частини другої статті 35 Кодексу, у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2022 позовну заяву залишено без руху.

Жодних доказів на виконання вимог ухвали суду від 08.12.2022 матеріали справи не містять.

Залишаючи позов без руху, суд констатував таке.

В обґрунтування власної позиції та підстав пропущення строку звернення до суду представник позивача посилався на рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 та на численну практику Верховного Суду і апеляційної інстанції, у зв`язку із чим уважає, що порушене право позивача на отримання пенсії підлягає поновленню з 01.04.1996.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зауважив про пропуск позивачем строку звернення до суду, виходячи з наступного.

Згідно з висновком Верховного суду України від 01.03.2016 (справа № 161/20170/14а) спори у справах пов`язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 № 695/831/16-а.

Колегія суддів Касаційного суду вважає, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач уважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Пенсія є періодичним платежем, а тому в разі незгоди з її розміром, мав право звернутися до суду.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно - правовий відносинах ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Також зауважив, що позивачем порушено порядок подачі заяви про поновлення виплати пенсії.

Крім цього, повідомив суд про той факт, що у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відсутні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 та будь-яка інформація щодо призначення останньому пенсійних виплат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2022 позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2022 позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з не усуненням позивачем виявлених недоліків.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2022 скасовано, а справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Матеріали адміністративної справи надійшли до Окружного адміністративного суду 07.12.2022.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративний суд міста Києва дійшов наступних висновків.

Заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, на яку посилається Шостий апеляційний адміністративний суд, датована 16.05.2022 зареєстрована в Окружному адміністративному суді міста Києва 17.08.2022 після відновлення доступу до системи «Електронний суд».

У зазначеній заяві представник позивача посилається, як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду, на той факт, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 до правовідносин щодо поновлення виплати пенсії особам, які проживають за межами території України не застосовуються строки позовної давності, встановленні Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи наведену норму суд звертав увагу позивача на таке.

Згідно із частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зауважував, що правовідносини щодо зупинення виплати пенсії, як зазначав позивач виникли 01 квітня 1996 року, у той же час, як на підставу для поновлення виплати пенсії позивач посилається на рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009, водночас із цим позовом до суду позивач звернувся у листопаді 2021 року, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, більше ніж на десять років.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, із дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія він вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Суд зазначав, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Відтак, суд зазначає, що отримання представником позивача листа відповідача від 23 жовтня 2021 року у відповідь на його адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через десять років після отримання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних гарантій Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19, яка є обов`язковою для суду першої інстанції.

У зв`язку із чим, отримання позивачем відповіді від відповідача від 23.10.2021 не є відліком обчислення шестимісячного строку звернення до суду, передбаченим Кодексом адміністративного судочинства України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зауважував, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи.

Відтак, позивачеві слід було надати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачеві з`ясувати стан справ починаючи з 1996 року та 2009 року, при не отриманні щомісячних пенсійних виплат у розмірі, що відповідно до тверджень позивача, не відбувались, та звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені статтею 122 КАС України, з урахуванням висновків суду, наведених в даній ухвалі та постанови Верховного Суду від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19.

Крім того, позивачу необхідно було надати докази на підтвердження факту призначення пенсії та отримання відповідних виплат до 1996 року або доказів в підтвердження факту не можливості отримання відповідних доказів.

Стосовно доводів представника позивача, наведених у заяві про поновлення пропущеного строку від 16.05.2022, суд зазнав таке.

Як вже зазначалось судом, практика Верховного Суду, на яку посилається представник позивача сформована до запровадження нової практики Верховного Суду, висловленої у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19.

У зв`язку із чим, суд вдруге звертав увагу представника позивача, що в постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 Верховний Суд сформував практику щодо загального застосування строку звернення до суду щодо правовідносин з органами Пенсійного фонду України, а не лише щодо конкретної справи.

Також, суд звертав увагу на той факт, що згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 незалежно від того чи перераховані усі постанови, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду, а тобто й останню правову позицію Верховного Суду.

Більше того, окрім посилань на висловлену практику Верховного Суду, позивач не наводив жодних об`єктивних підстав, які б унеможливлювали його звернення до суду не через 10 років, після висловлення відповідної позиції Конституційним Судом України щодо можливості отримання пенсії особам, які проживають закордоном.

Адміністративний позов не відповідає вимогам процесуального закону, про що Окружним адміністративним судом міста Києва постановлено ухвалу від 08.12.2022, що набрала законної сили 08.12.2022 та є обов`язковою до виконання.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачеві з`ясувати стан справ починаючи з 1996 року при не отриманні щомісячних пенсійних виплат у розмірі, та звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням висновків суду наведених в ухвалі від 08.12.2022 та постанови Верховного Суду від 31.03.2021 по справі №240/12017/19;

- доказів на підтвердження факту призначення пенсії та отримання відповідних виплат до 1996 року або доказів в підтвердження факту не можливості отримання таких.

Керуючись статтями 30, 35, 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

адміністративну справу № 640/34782/21 прийняти до свого провадження. Справа розглядатиметься одноособово суддею Шевченко А.В.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію цієї ухвали разом із копією ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2022 надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.