Справа № 120/270/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 квітня 2023 р. Справа № 120/270/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Томчука А.В.,

за участі секретаря судового засідання: Соломон А.І.

представника позивача: Костюк К.О.

відповідача: Воронін ОС.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Головного управління ДПС у Вінницькій області

до: ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області. позивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на дату звернення до суду рахується заборгованість в загальній сумі 557 605,60 грн. Вказану заборгованість відповідач добровільно не погасив, а тому податковий орган звернувся до суду щодо її примусового стягнення.

Ухвалою від 25.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Копію ухвали про відкриття провадження суд направляв відповідачу на адресу, вказану позивачем у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ) та на адресу місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку згідно довідки ГУ ДМС України у Вінницькій області, а саме АДРЕСА_2 .

20.02.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення заявлених вимог та, посилаючись на норми ПК України та судову практику ВС у справі №826/14361/16, вказав, що позивачем не дотримано вимог щодо надіслання податкових повідомлень-рішень відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПК України, оскільки відповідач з 13.04.2005 зареєстрований та проживає за адресою відмінною від тієї, на яку направлялись рішення контролюючим органом. Крім того, у відзиві відповідач наголосив, що за адресою АДРЕСА_2 також він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, тому позивач міг дізнатись про вірну адресу для направлення відповідних рішень.

З огляду на вище викладене, просив суд відмовити в задоволенні заявлених вимог у повному обсязі.

27.02.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, спростовуючи аргументи, що наведені у відзиві, зауважив, що відповідно п.45.1 ст.45 ПК України податковою адресою платника податків-фізичної особи визначається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі, тобто поняття податкова адреса відмінне від поняття місця реєстрації проживання фізичної особи. За відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників-податків податковою адресою ОСОБА_1 являється АДРЕСА_1 , відповідно рішення ГУ ДПС у Вінницькій області направлялись саме за цією адресою.

З огляду на викладене позивач вважає, що податковий борг ОСОБА_1 є узгодженим та підлягає стягненню судом.

01.03.2023 позивачем подано до суду додаткові пояснення, в яких представник вказав, що датою внесення до ДРФО інформації про податкову адресу ОСОБА_1 є 22.12.1999.

Ухвалою від 13.03.2023 розгляд справи №120/270/23 вирішено здійснювати з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 27.03.2023.

27.03.2023 розгляд справи відкладено на 17.04.2023.

У судовому засіданні 17.04.2023 представник позивача підтримав заявлені вимоги, надав пояснення, що відтворюють зміст заяв по суті справи.

Відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог ГУ ДПС у Вінницькій області, наголошуючи, що за адресою АДРЕСА_2 він зареєстрований і проживає з 13.04.2005, а ПК України, яким покладено обов`язок на платника повідомляти про зміну своєї податкової адреси прийнятий та набув чинності з 02.12.2010. Тобто, позивачем не дотримано вимог щодо надіслання ППР відповідно до п.42.1 ст.42 ПК України, відтак сума податкового боргу не може вважатись узгодженою.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України та перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області.

Так, як слідує із наданих позивачем матеріалів, станом на 10.01.2023 за ОСОБА_1 обліковується податковий борг у розмірі 557 605,60 грн, який складається з:

- земельного податку з фізичних осіб у розмірі 395 892,43 грн (основний платіж);

- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 161 743,17 грн (основний платіж).

Відповідний борг виник внаслідок не сплати донарахованих ГУ ДПС у Вінницькій області сум грошового зобов`язання та підтверджується карткою особового рахунку, податковою вимогою від 20.09.2021 №0-0228, податковими повідомленнями-рішеннями від 01.02.2021 №0-0228, від 12.09.2022 №1-0228, від 12.09.2022 №1-0228, від 17.06.2022 №0-0228.

Вказану заборгованість відповідач добровільно не погасив, а тому позивач звернувся до суду щодо її примусового стягнення.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 21 ПК України серед обов`язків податкових органів визначено дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Грошове зобов`язання платника податків, відповідно до підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За приписами підпункту 14.1.153. пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 31.1. статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Статтею 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як слідує із матеріалів справи, станом на 10.01.2023 за відповідачем рахується податковий борг податковий борг у розмірі 557 605,60 грн, який складається з: земельного податку з фізичних осіб у розмірі 395 892,43 грн (основний платіж); податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 161 743,17 грн (основний платіж).

Вказана заборгованість виникла в результаті донарахованих ГУ ДПС у Вінницькій області сум грошового зобов`язання та підтверджується карткою особового рахунку, податковою вимогою від 20.09.2021 №0-0228, податковими повідомленнями-рішеннями від 01.02.2021 №0-0228, від 12.09.2022 №1-0228, від 12.09.2022 №1-0228, від 17.06.2022 №0-0228.

Статтею 42 Податкового кодексу України встановлено порядок листування з платником податків.

Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті (п. 42.1. ст. 42 ПК України).

За положеннями пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (пункт 42.3 статті 42 ПК України).

Згідно з п. 45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

За приписами підпункту 70.2.4 пункту 70.2. статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України обумовлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 59.1. статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Так, враховуючи те, що відповідачем за даним позовом є фізична особа, яка не є підприємцем, судом здійснено запит до відповідного органу щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1

18.03.2022 до суду надійшла відповідь на запит, згідно з якою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2005 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане також підтверджується копією паспорта відповідача з відміткою про його місце проживання та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.11.2013.

При цьому, як слідує із матеріалів справи, податкова вимога від 20.09.2021 №0-0228, податкові повідомлення-рішення від 01.02.2021 №0-0228, від 12.09.2022 №1-0228, від 12.09.2022 №1-0228, від 17.06.2022 №0-0228 направлялись ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, поштові відправлення ОСОБА_1 отримано не було, а податковим органом до матеріалів справи долучено копії невручених поштових конвертів зі вмістом поштового відправлення з відмітками поштового відділення зв`язку: "за закінченням терміну зберігання".

Разом із тим, як зазначалось судом вище та підтверджується матеріалами справи, з 13.04.2005 місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, в підтвердження податкової адреси відповідача визначеної ним самостійно, податковий орган надав суду відповідь на запит від 22.02.2023 №0232-2023-00005557 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про реєстраційні дані фізичної особи - платника податків, за відомостями якої місцем проживання ОСОБА_1 визначено АДРЕСА_1 .

Водночас, посилання позивача на таку довідку з Державного реєстру фізичних осіб згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою - визначено АДРЕСА_1 , суд не враховує, адже вказана довідка не містить дати станом на яку вказана інформація про реєстрації відповідача.

Висновки щодо неможливості врахування відповідної довідки з Державного реєстру фізичних відповідають позиції Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.01.2022 по справі №120/6317/21.

Отже, судом встановлено, що відповідачем направлено податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення на адресу, до якої відповідач не має жодного відношення.

В даному ж випадку, з огляду на приписи статті 42 ПК України, відсутні підстави вважати, що податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення належним чином вручено відповідачу, що з огляду на приписи п. 79.2 ПК України свідчить про недотримання контролюючим органом вимог ПК України.

Як вже відзначалось у постановах Верховного Суду від 31.08.2018 справа №826/14195/16 та від 23.05.2019 справа №807/2011/16, серед іншого, відзначено, що перевірка дотримання податковим органом заходів щодо стягнення податкового боргу у порядку, передбаченому Податковим кодексом України є предметом доказування у справі щодо стягнення податкового боргу.

За таких обставин, суд позбавлений можливості, як встановити факт наявності податкової вимоги, як невід`ємного елементу у процесі стягнення податкового боргу, так і відповідність такої (за наявності) вимогам, чинного на момент її винесення законодавства.

На переконання суду сам лише факт відображення податкового боргу в ІКП відповідача не є достатньою правовою підставою для стягнення такого у судовому порядку.

Аналогічні висновки відображені в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року по справі №120/2329/20-а.

Крім того, вирішуючи цей спір по суті, зважаючи на аргументи відповідача щодо визначеного ПК України обов`язку платника повідомляти про зміну даних, які вносяться до облікової картки зокрема щодо зміни податкової адреси, суд вказує про наступне.

Згідно з п.70.7 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином ПК України, визначено обов`язок фізичних осіб - платників податків подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки платника, серед яких і відомості щодо податкової адреси платника.

Разом з тим в контексті спірних правовідносин, суд зауважує, що Податковий Кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI набрав чинності з 1 січня 2011 року, тобто саме з 2011 року у платника виник законодавчо закріплений обов`язок повідомлення контролюючого органу про зміну даних, які вносяться до облікової картки платника шляхом подання відповідної заяви.

Тоді як згідно з матеріалами справи платник змінив свою адресу з 13.04.2005, тобто задовго до набрання чинності нормою, що зобов`язує платника повідомляти зокрема і про зміну податкової адреси.

Таким чином позивачем не доведено наявність правових підстав для стягнення заявленого у цій справі податкового боргу, а тому у задоволенні позову потрібно відмовити повністю.

При цьому, суд наголошує, що в межах даного рішення судом не заперечується наявність у відповідача заявленого до стягнення податкового боргу, а лише вказується про необхідність дотримання визначеної ПК України процедури його стягнення, адже за відсутності належних доказів вручення відповідачу податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень, звернення до суду із вимогами щодо стягнення відповідного боргу, на переконання суду, є передчасним.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150);

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.04.2023

Суддя Томчук Андрій Валерійович