Справа № 580/5037/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5037/22
УХВАЛА

21 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Суддя-доповідач: Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собіва Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Департаменту патрульної поліції про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Департаменту патрульної поліції до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В :

Департамент патрульної поліції звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просив:

- поновити строк на подання позовної заяви про визнання незаконною бездіяльність та скасування постанов державного виконавця у виконавчому провадженні ВП№ НОМЕР_1;

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині не вжиття дій для закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1;

- скасувати постанови державних виконавців відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 (постанови від 10 червня 2022 року про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору в розмірі 26000,00 грн., про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 402,96 грн.; постанову від 26 серпня 2022 року про накладення штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко А.П. про накладення штрафу від 26 серпня 2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження на 09 травня 2023 року.

17 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання Департаменту патрульної поліції про забезпечення позову шляхом:

- зупинення стягнення на підставі виконавчого листа по справі №580/10357/21, виданого 25 березня 2022 року Черкаським окружним адміністративним судом про зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375) за період з 01 січня 2021 року по 01 листопада 2021 року до завершення розгляду справи №°580/5037/22 за позовом Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною бездіяльності та скасування постанов державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №° НОМЕР_1.

- зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №° НОМЕР_1 на підставі постанов державного виконавця від 10 червня 2022 року, а саме: стягнення виконавчого збору в розмірі 26000,00 грн. та стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 402,96 грн., шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо примусового стягнення виконавчого збору в розмірі 26000,00 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 402,96 грн. до завершення розгляду справи № 580/5037/22 за позовом Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною бездіяльності та скасування постанов державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1.

В обґрунтування заяви вказано, що предметом позовної заяви були, зокрема, постанови державного виконавця від 10 червня 2022 року: про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору в розмірі 26000,00 грн., про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 402,96 грн.; постанова від 26 серпня 2022 року про накладення штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду.

Таким чином державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на позивача накладено ряд стягнень, які ними не призупинені та спір про законність таких стягнень (як і відкриття виконавчого провадження взагалі) наразі продовжується в суді апеляційної інстанції.

Наразі до позивача продовжують надходити вимоги державного виконавця про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а також запити від органу Державної казначейської служби України про безспірне списання коштів в рахунок стягнення зазначеного виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу та зупинення стягнень у оскаржуваному виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 на підставі постанов державного виконавця від 10 червня 2022 року може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого листа та постанов державного виконавця до вирішення справи по суті, стягнення на підставі виконавчого листа та оспорювані стягнення у виконавчому провадження ВП №° НОМЕР_1 на підставі постанов державного виконавця від 10 червня 2022 року, на переконання апелянта, слід зупинити.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 3 статті 150 КАС України передбачено, що ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

За правилами ч. ч. 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони відповідачу вчиняти певні дії, заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Однак, передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч. 2 статті 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 статті 150 КАС України.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову з наданням відповідних доказів покладається саме на позивачів, які ініціюють таке клопотання.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Дослідивши зміст заяви та матеріали справи колегія суддів зважає на відсутність об`єктивних доказів та пояснень, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів, істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без вжиття таких заходів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи не надають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені статтею 151 КАС.

Як вбачається з матеріалів справи, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача нічим не підтверджено, відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 156 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Департаменту патрульної поліції про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків