Справа № 640/20732/22
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року справа № 640/20732/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 29.11.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) позовом до Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області (далі відповідач та/або ЦМУ ДМС України у місті Києві та Київській області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 302 про скасування дозволу на імміграцію в України громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 3408/302/1 про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС України у місті Києві та Київській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну, виданий громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС України у місті Києві та Київській області поновити посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 від 23.07.2020, видану громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/20732/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

31.01.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 21.12.2022 №03-19/2892/22 «Про скерування за належністю справи» надійшли матеріали адміністративної справи №640/20732/22.

31.01.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 адміністративну справу №640/20732/22 прийнято до провадження суддею Кушновою А.О. та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; витребувано докази від сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не вчиняв жодних протиправних дій на території України або на території інших держав з метою створення загрози національній безпеці України, громадському порядку в Україні, а також жодним чином не порушував прав і законних інтересів громадян України, а відтак у відповідача не було законних підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну задля охорони здоров`я громадян України.

Позивач наполягає, що Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у місті Києві та Київській області не виконано вимоги пункту 23 Порядку формування квоти імміграції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1983 від 26.12.2002 та прийнято протиправне рішення про скасування дозволу на імміграцію в України громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім цього позивач стверджує, що вказане вище рішення прийнято за відсутності підстав, передбачених підпунктами 3, 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», а відповідачем порушено його право в частині надання пояснень стосовного порушеного питання про скасування дозволу на імміграцію. У зв`язку із наведеним позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Разом із відзивом на позовну заяву представником Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області надано до суду копію матеріалів особової справи позивача (т. 1, а.с. 168-193).

У свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де останній наполягає на задоволенні позовних вимог, наводячи аналогічні доводи, що і у позовній заяві.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

13.07.2004 на підставі заяви позивача від 23.06.2004, прийнятої ВПР та МР УАСМ ГУ МВС України в м. Києві 02.07.2004 (т. 1, а.с. 71-72) УГІРФО МВС України в м. Києві видано ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну на підставі абзацу 1 пункту 4 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», як особі, яка прибула в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України «Про імміграцію» і мала у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про прописку.

Зазначене підтверджується рішенням УГІРФО МВС України в м. Києві за заявою громадянина Азербайджану ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію від 06.07.2004 (т. 1, а.с. 82).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 14.07.2004 вперше був документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 (т.1, а.с.88), та в порядку обміну, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області документований посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 від 23.07.2020 (т.1, а.с.18-19).

В подальшому, на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у місті Києві та Київській області прийнято рішення №302 від 26.07.2022 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Азербайджанської Республіки, паспорт НОМЕР_3 , виданий 20.08.2016 владою Азербайджанської Республіки, НОМЕР_4 , виданий 13.12.2011 владою російської федерації (т. 1, а.с. 22).

В подальшому на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321 відповідачем прийнято рішення від 26.07.2022 №3408/302/1 про скасування позивачу посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 23).

Позивач не погоджується зі спірними рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту та відновлення своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до положень пунктів 6, 7, 17 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (ч. 1 ст. 3 Закону № 3773-VI).

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про імміграцію» від 07.05.2001 №2491-III (далі Закону №2491-III) імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

В силу положень статті 2 Закону №2491-III питання імміграції регулюються Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, що не повинні їм суперечити.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону №2491-III).

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №2491-III дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

В розрізі положень частини 2 статті 4 Закону №2491-III кота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: 1) діячі науки та культури, імміграція яких відповідає інтересам України; 2) висококваліфіковані спеціалісти і робітники, гостра потреба в яких є відчутною для економіки України; 3) особи, які здійснили іноземну інвестицію в економіку України іноземною конвертованою валютою на суму не менше 100 (ста) тисяч доларів США; 4) особи, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України; 5) особи, які раніше перебували в громадянстві України; 6) батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти; 8) особи, які безперервно проживали на території України протягом трьох років з дня встановлення їм статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми; 9) особи, які прослужили у Збройних Силах України три і більше років.

При цьому, в контексті положень частини 3 статті 4 Закону №2491-III дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: 1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України; 2) особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; 3) особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; 4) особам, імміграція яких становить державний інтерес для України; 5) закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України; 6) особам без громадянства, які проживали на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання протягом двох років з дня визнання їх особами без громадянства.

Разом з цим, за правилами абзацу 1 пункту 4 розділу V Прикінцевих положень Закону №2491-III вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності цим Законом і мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про прописку або отримали посвідку на постійне проживання в Україні.

Як вже було встановлено судом, 13.07.2004, на підставі заяви позивача, УГІРФО МВС України в м. Києві видано ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну на підставі абзацу 1 пункту 4 розділу V Прикінцевих положень Закону №2491-III України, у зв`язку із наявністю у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітки про прописку.

Підстави для скасування дозволу на імміграцію визначені статтею 12 Закону №2491-III.

Так, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Між тим, процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначає Порядок

провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі Порядок №1983).

В силу положень пункту 21 Порядку №1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Абзацом 2 пункту 22 Порядку №1983 регламентовано, що у разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Згідно із вимогами пунктів 23-25 Порядку №1983 ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію.

Копія рішення про скасування дозволу на імміграцію видається не пізніше як у тижневий строк з дня його прийняття особі, стосовно якої прийнято таке рішення, під розписку чи надсилається рекомендованим листом.

Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Рішення ДМС, територіальних органів і підрозділів, інших органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції зобов`язані забезпечувати провадження у справах з питань імміграції, а також дії чи бездіяльність їх посадових та службових осіб можуть бути оскаржені відповідно до законодавства. У цьому разі провадження у справах з питань імміграції припиняється до прийняття відповідного рішення.

Аналіз вказаних положень Закону №2491-III, у взаємозв`язку із положеннями Порядку №1983 дає суду підстави дійти до висновку, що дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу за наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону №2491-III, зокрема, у разі коли дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні та скасування такого дозволу є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України. При цьому ініціатором питання про скасування дозволу на імміграцію, серед іншого можуть бути органи Національної поліції на підставі обґрунтованого подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону №2491-III, яке вивчається ДМС, його територіальними органами і підрозділами.

Як вбачається з матеріалів справи питання щодо скасування позивачу дозволу на імміграцію порушено Управлінням стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в поданні від 11.07.2022 №3253/55/125/01-2022 (т. 1, а.с. 171-172) (далі подання).

У поданні зазначено про те, що відповідно до Стратегії боротьби з організованою злочинністю, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 №1126-р, в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави, за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, встановлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідку на постійне місце проживання на території України № НОМЕР_1 , видана органом 801, який 30.03.2022 покинув територію України, за оперативною інформацією з метою проведення конспіративних зустрічей з лідерами злочинних угрупувань, насамперед вихідцями з кавказьких республік російської федерації та проросійськи налаштованими особами, які можливо готуються до вчинення протиправної діяльності, направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організацію масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України.

Окрім зазначеного у поданні вказано, що ОСОБА_1 є одним із лідерів азербайджанського кримінального середовища на території України, який організовує, координує, матеріально забезпечує функціонування злочинних груп, що вчиняють тяжкі та особливо тяжкі злочини на території України.

Крім того, з метою попередження порушення іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства та дестабілізації криміногенної обстановки в Україні, у ході проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що ОСОБА_1 має намір прибути до міста Києва, де шляхом підбурення кримінальних елементів, насамперед вихідців з російської федерації та близьких їм осіб, планує створити масові протести з метою виправдання проведення військової агресії з боку російської федерації проти України.

За наслідком розгляду подання Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відповідачем складено висновок за результатами розгляду подання про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , який затверджений Т.в.о. начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області 26.07.2022, яким вважається за доцільне скасувати рішення УГІРФО ГУМВС України в м. Києві від 13.07.2004 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; скасувати, визнати недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу, у порядку обміну, посвідку на постійне місце проживання № НОМЕР_1 від 23.07.2020 (т. 1, а.с. 185-189) (далі висновок).

При наданні оцінки обставинам, які стали підставою для прийняття відповідачем рішення №302 від 26.07.2022 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 суд враховує наступне.

Суд враховує, що відповідно до статті 2 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію.

Україна є унітарною державою.

Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

При цьому, статтею 18 Конституції України регламентовано, що зовнішньополітична діяльність України спрямована на забезпечення її національних інтересів і безпеки шляхом підтримання мирного і взаємовигідного співробітництва з членами міжнародного співтовариства за загальновизнаними принципами і нормами міжнародного права.

Основи та принципи національної безпеки і оборони, цілі та основні засади державної політики, що гарантуватимуть суспільству і кожному громадянину захист від загроз визначає Закон України «Про національну безпеку» від 21.06.2018 № 2469-VIII (далі Закон № 2469-VIII).

Згідно із пунктами 3, 6, 9, 10 статті 1 Закону № 2469-VIII громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз; загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України; національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз; національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Частиною 3 статті 3 Закону № 2469-VIII визначено, що фундаментальними національними інтересами України є: 1) державний суверенітет і територіальна цілісність, демократичний конституційний лад, недопущення втручання у внутрішні справи України; 2) сталий розвиток національної економіки, громадянського суспільства і держави для забезпечення зростання рівня та якості життя населення; 3) інтеграція України в європейський політичний, економічний, безпековий, правовий простір, набуття членства в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору, розвиток рівноправних взаємовигідних відносин з іншими державами.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, в розрізі фактичних обставин справи та підстави, які були визначені у поданні Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що останні вказують на наявність правових підстав, визначених пунктами 3, 4 частини 1 статті 12 Закону №2491-III для скасування останньому дозволу на імміграцію в України.

Водночас суд критично сприймає посилання представника позивача на порушення відповідачем абзацу 2, 3 пункту 23 Порядку №1983, адже останніми встановлено строки повідомлення суб`єктом владних повноважень особи про прийняте рішення щодо скасування дозволу на імміграцію, порушення яких, у свою чергу не є та не може бути підставою для скасування такого рішення.

Також не заслуговують на увагу і доводи представника позивача в частині відсутності обґрунтованості підстав для скасування дозволу на імміграцію, визначених пунктами 3, 4 частини 1 статті 12 Закону №2491-III, оскільки, на переконання суду, обставини, які викладені у поданні, у взаємозв`язку із положеннями Конституції України, Закону № 2469-VIII, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з урахування строків продовження воєнного стану в Україні) є достатніми для прийняття оскаржуваного рішення.

Окрім цього суд також відхиляє посилання представника позивача на порушення права ОСОБА_1 щодо надання пояснень стосовно порушеного питання про скасування дозволу на імміграцію, адже пункт 23 Порядку №1983 не вимагає від ДМС, територіальних органів і підрозділів в обов`язковому порядку запрошувати іммігранта для надання пояснень щодо порушеного питання про скасування дозволу на імміграцію.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Резюмуючи наведене суд вважає, що оскаржуване рішення №302 від 26.07.2022 про скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України та спрямоване на забезпечення фундаментальних національних інтересів України.

Також, в матеріалах особової справи наявний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №0004435 від 13.06.2019 в частині позивача, кваліфікація порушення: частина 2 статті 355 Кримінального кодексу України (т. 1, а.с. 143-144) та протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення від 14.06.2019 (т. 1, а.с. 146).

Станом на час вирішення спору по суті сторони не надали відомості щодо стану розгляду вказаного кримінального провадження.

Окрім цього судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 13.05.2013 у справі №760/8282/13-п (https://reyestr.court.gov.ua/Review/54799994), у якій зафіксовано, серед іншого обставини того, що відносно ОСОБА_2 14 квітня 2013 року було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП України про те, що останній 14 квітня 2013 року о 19 год. 00 хв. в м. Києві по вулиці Ушинського, 4 керував автомобілем Хюндай, д/н НОМЕР_5 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Наведеною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. (три тисячі чотириста гривень гривень) в дохід держави.

Відомості щодо оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 13.05.2013 у справі №760/8282/13-п в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.

Крім цього, варто відмітити, що в матеріалах справи наявні публікації щодо свідомої участі позивача в дестабілізації громадсько-політичної ситуації в України (т. 1, а.с. 181), кримінальні війни ФСБ в Україні (т. 1, а.с. 182-183).

Суд зазначає, що наведені обставини підлягають врахуванню під час вирішення даного спору по суті у взаємозв`язку із обставинами, які зафіксовані у поданні. Зокрема вказані відомості спростовують твердження позову про те, що позивач жодних протиправних дій на території України не вчиняв.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню від 26.07.2022 №3408/302/1 про скасування позивачу посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 суд вказує на таке.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321 (далі Порядок №321), згідно із пунктом 1 розділу I якого Посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно із підпунктом 4 пункту 64 Порядку №321 Посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України Про імміграцію.

Відповідно до пунктів 65-67 Порядку №321 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.

Посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі скасування посвідки (пп. 4 п. 72 Порядку №321).

Рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку (п. 78 Порядку №321).

Зважаючи на те, що в ході розгляду даної адміністративної справи не встановлено правових підстав для скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 302 про скасування дозволу на імміграцію в України громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд не вбачає підстав для скасування спірного рішення від 26.07.2022 №3408/302/1 про скасування позивачу посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 , з огляду на похідний характер позовних вимог в цій частині.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити дії щодо поновлення позивачу дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, оскільки під час вирішення спору по суті не встановлено обставин протиправності оскаржуваних рішень.

Згідно із частино 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відповідність оскаржуваних рішень критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, з огляду на що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Беручи до уваги результат розгляду справи підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.04.2023.

Суддя Кушнова А.О.