Справа № 380/18260/22
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 26.11.2022 №95 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідачів повторно розглянути заяву позивача від 21.11.2022 про призначення йому пенсії за віком згідно висновків суду, та зарахувати з 21.11.2022 позивачу до стажу періоди його роботи з 05.05.1986 до 25.08.1986, з 30.04.1987 до 28.11.1987, з 08.12.1987 до 05.12.1989 - згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 та з 15.08.2006 до 15.12.2020 згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та після досягнення 60-ти річного віку звернувся до відповідача-1 із заявою від 21.11.2022 № 4328 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Головного управління ПФУ в м. Києві від 26.11.2022 № 95 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку тим, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 12 років 11 місяців 22 дні. Відповідачем-2 не зараховані позивачу періоди роботи згідно записів у трудовій книжці, оскільки її заповнено з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок. Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що порушує його права на пенсійне забезпечення, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 26.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10.01.2023 Головне управління ПФУ у Львівській області надіслало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову. Зазначає, що страховий стаж позивача складає 12 років 11 місяців 22 дні (при необхідному страховому стажі 28 років), а тому у позивача недостатньо стажу для призначення пенсії за віком. Окрім того вказує, що трудові книжки позивача заповнені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок. Відтак, дії Управління щодо відмови у призначенні пенсії є правомірними.

13.02.2023 Головне управління ПФУ в м. Києві надіслало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обгрунтування своєї позиції зазначає, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 до загального страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи: з 05.05.1986 по 25.08.1986, оскільки не коректна дата (рік) наказу про прийняття; з 30.04.1987 по 28.11.1987 - відсутня печатка при внесенні змін до дати наказу при звільненні; з 08.12.1987 по 05.12.1989 - виправлена дата та дата наказу при прийнятті та не відповідність дати та дати наказу при звільненні, періоди роботи в Російській Федерації з 20.03.1992 но 31.12.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_3 - період роботи перетинається з періодом роботи на території України (24.02.1994 - 29.12.1995), з 01.01.2004 на території Російської Федерації - відсутня довідка з Пенсійного фонду РФ про сплату внесків. Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , дата заповнення - 15.04.1980, у позивача наявний наступний трудовий стаж:

- до 17.03.1980 - навчання у Червоноградському ТУ-62;

- з 27.03.1980 до 16.04.1980 - робота вантажником на Панчішну фабрику м. Сокаль;

- з 16.05.1980 до 16.05.1982 - військова служба;

- з 11.08.1982 до 13.09.1985 робота транспортувальником ІІІ розряду на Панчішній фабриці м. Сокаль;

- з 10.10.1985 до 24.04.1986 робота помічника мастера на Панчішній фабриці м. Сокаль;

- з 05.05.1986 до 25.08.1986 - робота будівельником на Вольновському с/з Омської області (росія);

- з 01.09.1986 до 01.05.1987 - робота кочегаром у Лучицькому СНІ Сокальського району Львівської області;

- з 30.04.1987 до 28.11.1987 - працював в МХП "Третяновське" Воронежської області (росія);

- з 08.12.1987 до 05.12.1989 працював штукатуром у Кооперативі "Старий млин" Сокальський район Львівська область;

- з 12.12.1989 до 01.03.1992 - працював на посаді респіраторщика в пожежній частині м. Сокаль.

- 24.02.1994 до 29.12.1995 - працював на посаді пожежного в загоні професійної пожежної охорони м. Сокаль.

- з 20.03.1996 до 28.03.1997 - працював в ТзОВ "Ключі" (Читинська область, росія).

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , дата заповнення - 15.08.2006, трудовий стаж у російській федерації підтверджується наступними записами:

- з 15.08.2006 до 15.12.2020 - працював електрозварювальником у ТзОВ "Воскресенський завод машинобудування" (росія).

21.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", додавши до заяви відповідні документи.

26.11.2022 Головне управління ПФУ в м. Києві прийняло рішення № 95 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Також у рішенні від 26.11.2022 № 95 відповідач-2 зазначив, що позивачу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 05.05.1986 по 25.08.1986, оскільки не коректна дата (рік) наказу при прийнятті, з 30.04.1987 по 28.11.1987 - відсутня печатка при внесені змін дати наказу при звільненні, з 08.12.1987 по 05.12.1989 - виправлена дата та дата наказу при прийнятті та не відповідність дані та дати наказу при звільненні. Періоди роботи в російській федерації з 20.03.1992 но 31.12.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_3 - період роботи перетинається з періодом роботи на території України (24.02.1994 - 29.12.1995), з 01.01.2004 на території Російської Федерації - відсутня довідка з Пенсійного фонду РФ про сплату внесків.

Вважаючи рішення від 26.11.2022 № 95 незаконним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність оспорюваного рішення, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який у період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року становить не менше 29 років.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком досяг 60-річного віку.

Спір між сторонами виник унаслідок не зарахування відповідачем-2 до страхового стажу певних періодів роботи позивача.

Щодо періоду роботи позивача з 15.08.2006 до 15.12.2020, суд зазначає таке.

Так, у рішенні від 26.11.2022 № 95 Головне управління ПФУ в м. Києві зазначило, що період роботи з 01.01.2004 на території Російської Федерації - відсутня довідка з Пенсійного фонду РФ про сплату внесків, а тому цей період не зарахований до стажу роботи позивача.

Суд встановив, що трудова книжка ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , дата заповнення 15.08.2006, містить записи №№ 1-5 про те, що ОСОБА_1 у період з 15.08.2006 до 15.12.2020 працював електрозварювальником у ТзОВ "Воскресенський завод машинобудування" (росія).

Період роботи ОСОБА_1 з 15.08.2006 до 15.12.2020 електрозварювальником на автоматичних та полуавтоматичних машинах 5 розряду у ТзОВ "Воскресенський завод машинобудування" та оплату праці за цей період підтверджені також довідками від 28.09.2021 № 237, 238 та 239, виданими ТзОВ "Воскресенський завод машинобудування".

Про сплату ОСОБА_1 пенсійних внесків до пенсійного фонду росії за період роботи з 15.08.2006 до 15.12.2020 у ТзОВ "Воскресенський завод машинобудування" свідчить довідка від 10.02.2022 № 271, видана Головним управлінням Пенсійного фонду російської федерації № 10 по м. Москва та Московської області.

З огляду на ч. ч.1, 2 ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії в Україні діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), зобов`язання за якою були взяті дев`ятьма державами-учасницями СНД, серед яких Україна та Російська Федерація.

Згідно зі ст.1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 (ратифікована 11.07.1995 та чинна з 11.08.1995), сторонами за якою, серед інших, є Україна та Російська Федерація, трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Таким чином, на час розгляду заяви позивача, міжнародними договорами, укладеними між Україною та Російською Федерацією, було передбачено, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. При цьому, міжнародними договорами не передбачено, що умовою для зарахування стажу працівника на території іншої держави є сплата страхових внесків.

Більш того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, згідно якої, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

У рішенні від 26.11.2022 № 95 відповідач-2 стверджує про те, що періоди роботи ОСОБА_1 у російській федерації з 20.03.1992 но 31.12.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_3 - період роботи перетинається з періодом роботи на території України (24.02.1994 - 29.12.1995), з 01.01.2004 на території Російської Федерації - відсутня довідка з Пенсійного фонду РФ про сплату внесків.

Суд критично оцінює наведені доводи Головного управління ПФУ в м. Києві, оскільки у позивача відсутня трудова книжка серії НОМЕР_3 , натомість спірне рішення не містить аналізу трудової діяльності згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 суд встановив, що позивач працював до 28.03.1997, а згідно із трудовою книжкою серія НОМЕР_2 у період з 15.08.2006 до 15.12.2020 працював електрозварювальником у ТзОВ "Воскресенський завод машинобудування" .

Крім того, позивач не просить зарахувати йому періоди роботи з 24.02.1994 по 29.12.1995 та з 01.01.2004 по 14.08.2006.

Таким чином, позивачем подані усі документи для підтвердження стажу його роботи з 15.08.2006 до 15.12.2020 на території іншої держави - російської федерації, при цьому такий стаж підлягає визнанню на території України відповідно до вищевказаних міжнародних договорів та зарахуванню до загального трудового стажу позивача.

Щодо тверджень відповідача про не зарахування періодів роботи з 05.05.1986 по 25.08.1986, оскільки не коректна дата (рік) наказу при прийняти, з 30.04.1987 по 28.11.1987 - відсутня печатка при внесені змін дати наказу при звільненні, з 08.12.1987 по 05.12.1989 - виправлена дата та дата наказу при прийнятті та не відповідність дати та дати наказу при звільненні, суд зазначає таке.

На час первісного заповнення трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 - 15.04.1980 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до п. 1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Отже, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Подання додаткових документів, окрім трудової книжки відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено виключно для випадків, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Відтак, не коректна дата (рік) наказу при прийняти, відсутність печатки при внесені змін дати наказу при звільненні, виправлення дати та дата наказу при прийнятті та не відповідність даних та дати наказу при звільненні не є неправильними чи неточними записами про періоди роботи, а відтак не можуть бути підставою для необхідності подання додаткових документів на підтвердження періодів роботи позивача, зазначених в трудовій книжці, та для неврахування даних трудової книжки як основного документа, який визначає стаж роботи позивача. Інших недоліків трудової книжки, зокрема, в частині неправильних чи неточних записів про періоди роботи ГУ ПФУ в м. Києві при розгляді заяви позивача не встановлено та в рішенні не зазначено.

Судом встановлено, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці серія НОМЕР_1 щодо періодів роботи з 05.05.1986 до 25.08.1986, з 30.04.1987 до 28.11.1987, з 08.12.1987 до 05.12.1989.

Варто відмітити, що недоліки у заповненні трудової книжки, враховуючи відсутність сумніву та спору щодо належності трудової книжки позивачу, наявність інших обов`язкових реквізитів (зокрема, печатки підприємства), є формальним та таким, що не спричиняє втрату юридичної сили всього документу.

Отже, підхід відповідача-2 до розгляду заяви ОСОБА_1 є свідченням надмірного формалізму, який у питанні визначення права особи на призначення пенсії, враховуючи значення вказаного питання для заявника, розцінюється судом як прояв недобросовісності, нерозумності та непропорційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що спірне рішення не відповідає критеріям обґрунтованості, добросовісності, розумності та пропорційності, з огляду на що є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зауважує, що питання про врахування чи не врахування періодів роботи працівника до загального чи пільгового стажу роботи, та, як наслідок, призначення пенсії, є функціями пенсійного органу.

Натомість суд надає оцінку діям/рішенням пенсійного органу у разі виникнення спору про правомірність таких дій/рішень.

За правилами абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Беручи до уваги наведені вище обставини, суд вважає, що порушене право позивача належить захистити шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи ОСОБА_1 з 05.05.1986 до 25.08.1986, з 30.04.1987 до 28.11.1987, з 08.12.1987 до 05.12.1989 - згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 ; з 15.08.2006 до 15.12.2020 згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_2 та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV з дня подання заяви про призначення пенсії - 21.11.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.11.2022 № 95 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_4 ) періоди роботи з 05.05.1986 до 25.08.1986, з 30.04.1987 до 28.11.1987, з 08.12.1987 до 05.12.1989 - згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 та з 15.08.2006 до 15.12.2020 згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_2 та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV з дня подання заяви про призначення пенсії - 21.11.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.