Справа № 320/15631/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року, прийнятого в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, в якому просив суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу на підставі рішення Гатненської сільської ради від 26.08.2021 № 12/12 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, на території Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.06.2021 вх. № Ш-1232 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, на території Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області;

зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована на території Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вкащує, що підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва слугував той факт, що бажана земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб.

Так, на момент прийняття оскаржуваного рішення, за наявною інформацією в Гатненській сільській раді бажана земельна ділянка знаходилась на праві приватної власності гр. ОСОБА_2 згідно до Рішення 22 сесії 23 скликання Гатненської сільської ради від 04.04.2002.

На думку відповідача, сільською радою було розглянуто клопотання позивача у відповідності до чинного законодавства, а отже ознак бездіяльності, як зазначає суд першої інстанції в діях Гатненської сільської ради не вбачається.

Стосовно того, що суд першої інстанції зобов`язав Гатненську сільську раду надати дозвіл дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовним розміром 0,10 га для індивідуального дачного будівництва відповідач зазначає, що на сьогоднішній день згідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що бажана земельна ділянка позивача, поділена на 3 новостворені земельні ділянки з такими кадастровими номерами: :01:053:5592, :01:053:5591, :01:053:5590 та має нових власників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Для ідентифікації земельних ділянок було виготовлено Викопіювання з Генерального плану с. Гатне.

На думку відповідача, вищевикладена позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки Гатненська сільська рада мас право розпоряджатися виключно землями комунальної власності, повноваженням розпоряджатися землями, які перебувають у приватній власності Гатненська сільська рада не наділена, а згоду землекористувача позивач до свого клопотання не надав.

Крім того, суд не може втручатися у повноваження відповідача, які в даному випадку є дискреційними.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням від 30.06.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, на території Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області.

До клопотання було додано копію паспорта громадянина України, копію реєстраційного номера облікової картки платника податків та графічний матеріал із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

За результатом розгляду цієї заяви Гатненською сільською радою Фастівського району Київської області було прийнято рішення від 26.08.2021 № 12/12, яким ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з тим, що позначена на графічних матеріалах земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суд з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт існування тих обставин, які були покладені ним в якості підстави для прийняття спірного рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що будь-які інші перешкоди для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки відсутні, суд вважає, що ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивача та прийняти за результатом такого розгляду рішення про надання відповідного дозволу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Також колегія суддів зазначає, що у статті 118 Земельного кодексу України міститься загальне посилання на те, що місце розташування земельної ділянки повинно відповідати вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уповноважений на це орган в контексті норм ч. 7 ст. 118 ЗК України повинен перевірити:

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (ч. 4 ст. 122 ЗК України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (ч. 7 ст. 118 ЗК України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI).

Отже, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Відмова у наданні дозволу з інших підстав не допускається.

Керуючись ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Отже, будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та надав документи, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів звернула увагу, що у спірному рішенні відповідач не вказав щодо конкретно якої земельної ділянки позивачу відмовлено, оскільки відповідач не зазначив кадастровий номер.

Також, колегія суддів дослідила надані до апеляційної скарги Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:01:053:5590 час та дата запиту 14.11.2022), згідно якого, така на приватної власності належить ОСОБА_5 , дата реєстрації права в державному реєстрі прав - 25.01.2022;

:01:053:5591 (час та дата запиту 14.11.2022), згідно якого, така на приватної власності належить ОСОБА_4 , дата реєстрації права в державному реєстрі прав - 29.10.2021;

:01:053:5592 час та дата запиту 14.11.2022), згідно якого, така на приватної власності належить ОСОБА_3 , дата реєстрації права в державному реєстрі прав - 18.11.2021.

Колегія суддів звертає увагу, що спірне рішення прийнято відповідачем 26.08.2021, тобто до реєстрації прав третіх осіб та вказані земельні ділянки, отже на час прийняття спірного рішення таке було передчасним та крім того є необґрунтованим, оскільки не містить інформації щодо якої ділянки відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої у власність.

Водночас, відповідно до ст. 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Керуючись ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

На виконання ч. 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу на підставі рішення Гатненської сільської ради від 26.08.2021 № 12/12 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, на території Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.06.2021 вх. № Ш-1232 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, на території Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, колегія судів зазначає наступне.

Колегія суддів вважає, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Крім того, як зазначено вище, передумовою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є певний алгоритм дій уповноваженого органу щодо перевірки розташування земельної ділянки на відповідність вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Наведене не було враховано судом першої інстанції.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача частково знайшли своє підтвердження під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для зміни мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року змінити в мотивувальній та резолютивній частині.

Викласти резолютивну частину Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області щодо відмови ОСОБА_1 на підставі рішення Гатненської сільської ради від 26.08.2021 № 12/12 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, на території Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області.

Зобов`язати Гатненську сільську раду Фастівського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2021 вх. № Ш-1232 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, на території Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.»

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан