Справа № 120/10920/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 квітня 2023 р. Справа № 120/10920/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області Галаченка Володимира Івановича про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

27.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державного реєстратора Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області Галаченка Володимира Івановича про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №1 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №307092669.

Вказав, що після реєстрації житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ним встановлено, що така реєстрація проведена не вірно, а саме - помилково зазначено с. Коржівка, замість вірного - с. Коржів, у зв`язку з чим звернувся із заявою та необхідними документами до державного реєстратора Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області Галаченка В.І.

Листом №03-34-2476 від 28.11.2022 року відповідач відмовив у внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки відсутні підстави вважати дану помилку технічною (граматичною, арифметичною). Додатково вказав, що зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду.

На переконання позивача, така відмова є протиправною, оскільки ним подано всі необхідні документи, якими підтверджено назву населеного пункту. Крім цього вказав, що лист №03-34-2476 від 28.11.2022 року не є рішенням про відмову у внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки не відповідає вимогам наказу Міністерства юстиції України №3276/5, яким затверджено вимоги до оформлення рішень державними реєстраторами.

Оскільки, за результатом розгляду заяви позивача відповідачем не прийнято передбаченого законодавством рішення, останнім, на думку позивача, допущено неправомірну бездіяльність, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою від 29.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в порядку, встановленому ст. 262 КАС України.

24.01.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вказав, що відповідно до пункту 1 статті 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їз обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються, зокрема, виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Згідно витягу із погосподарської книги Коржівської сільської ради за 1991-1995 роки №166 від 15.07.2022 року, який при зверненні був наданий позивачем, будинок знаходиться за адресою с. Коржівка, Немирівського району, Вінницької області. Крім цього, подана позивачем заява №51886849 від 28.07.2022 року та правовстановлюючий документ, на підставі якого позивач набув право власності на об`єкт нерухомого майна, містить адресу нерухомого майна - АДРЕСА_1 .

Додатково вказав, що із заявою, оформленою та виготовленою за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо внесення змін до адреси, позивач не звертався та рішення про відмову у внесенні таких змін відповідачем не надавалось.

Враховуючи вищевикладене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

03.02.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

15.02.2023 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач вказав на відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №1 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №307092669 від 11.08.2022 року.

В листопаді позивач встановив, що реєстрація житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена не вірно, а саме - помилково зазначено с. Коржівка, замість вірного - с. Коржів, у зв`язку з чим звернувся із заявою та необхідними документами до державного реєстратора Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області Галаченка В.І.

Листом №03-34-2476 від 28.11.2022 року відповідач відмовив у внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки відсутні підстави вважати дану помилку технічною (граматичною, арифметичною). Додатково вказав, що зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду.

На переконання позивача, така відмова є протиправною, оскільки ним подано всі необхідні документи, якими підтверджено назву населеного пункту. Крім цього вказав, що лист №03-34-2476 від 28.11.2022 року не є рішенням про відмову у внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки не відповідає вимогам наказу Міністерства юстиції України №3276/5, яким затверджено вимоги до оформлення рішень державними реєстраторами.

Оскільки, за результатом розгляду заяви позивача відповідачем не прийнято передбаченого законодавством рішення, останнім, на думку позивача, допущено неправомірну бездіяльність, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року (далі Закон - №1952-ІV), згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до статті 3 Закону №1952-ІV загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 1 статті 5 Закону №1952-ІV передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Приписами частини 1 статті 26 Закону №1952-ІV визначено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку.

Виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, виявленої після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, скасування рішень державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав, здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, якщо такі дії здійснюються в порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Згідно із п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що виправлення помилки (після отримання заявником документів) здійснюється або державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку або посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, виправлення такої помилки здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

В свою чергу, особливості державної реєстрації прав передбачені статтею 18 Закону №1952-IV, частиною 1 якої визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Водночас, Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1141 від 26.10.2011 року встановлює процедуру функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), його невід`ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1141 у базі даних заяв формуються та/або реєструються заяви у сфері державної реєстрації прав, у тому числі заяви власників нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, а також реєструються судові рішення щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій з присвоєнням програмними засобами ведення Державного реєстру прав кожній окремій заяві (судовому рішенню) реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації.

Реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви (судового рішення) є ідентифікатором відповідної заяви (судового рішення) у Державному реєстрі прав.

Пунктом 6 Порядку №1141 встановлено, що формування заяв у сфері державної реєстрації прав у базі даних заяв здійснюється шляхом внесення відомостей про: 1) тип заяви, зокрема, про виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав; 2) заявника (крім випадків, передбачених законодавством): прізвище; ім`я; по батькові (за наявності); унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); реквізити документа, що посвідчує особу заявника: назва документа; серія документа (за наявності); номер документа; дата видачі документа; уповноважений суб`єкт, що видав документ; строк дії документа (за наявності); додаткові відомості про документ (за наявності); 3) засоби зв`язку із заявником (абонентський номер мобільного телефона та/або адреса електронної пошти); 4) реквізити платежу про справляння адміністративного збору (крім випадків формування заяви щодо суб`єкта речового права, обтяження, який звільнений від сплати адміністративного збору за державну реєстрацію прав).

Відповідно до пункту 8 зазначеного Порядку під час формування заяви про виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав додатково до відомостей, передбачених пунктом 6 цього Порядку, вносяться відомості про: 1) тип помилки у відомостях Державного реєстру прав: технічна помилка у відомостях Державного реєстру прав з вини заявника; технічна помилка у відомостях Державного реєстру прав з вини державного реєстратора; погашення записів у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Під час формування заяви обирається один із передбачених цим підпунктом типів технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав; 2) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (у разі наявності відкритого розділу на об`єкт нерухомого майна); 3) номер відомостей про речове право на нерухоме майно, обтяження такого права в Державному реєстрі прав; 4) опис технічної помилки; 5) документи, подані для виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав (за наявності): назва документа; серія документа (за наявності); номер документа; дата видачі документа; уповноважений суб`єкт, що видав документ; строк дії документа (за наявності); додаткові відомості про документ (за наявності). У разі формування заяви, разом з якою подається декілька документів для виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, відомості про документ зазначаються щодо кожного такого документа.

Із наведених приписів Порядку №1141 слідує, що заява про виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав повинна відповідати чітко встановленим вимогам та виправлення такої помилки здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Як встановлено судом, 24.11.2022 року позивач звернувся із заявою до державного реєстратора Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області Галаченка В.І. в якій просив внести зміни до Державного реєстру прав, а саме зміни адреси належного йому нерухомого майна - с. Коржів, замість вказаного - с. Коржівка.

Листом №03-34-2476 від 28.11.2022 року відповідач відмовив у внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки відсутні підстави вважати дану помилку технічною (граматичною, арифметичною).

У межах правовідносинах, що склались, спірне питання полягає у встановленні наявності чи відсутності протиправної бездіяльності відповідача щодо не здійснення розгляду заяви від 24.11.2022 року щодо внесення змін у Державному реєстрі прав.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачем на адресу державного реєстратора Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області Галаченка В.І. скеровано заяву довільної форми від 24.11.2022 року, що не може розцінюватися як подання відповідної заяви про виправлення технічної помилки, сформованої програмними засобами ведення Державного реєстру прав, що передбачено приписами Порядку №1141 .

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, ознаки бездіяльності, пов`язаних саме з не розглядом заяви від 24.11.2022, відсутні та матеріалами справи не підтверджено.

Відтак, надання відповідачем відповіді на заяву позивача від 24.11.2022 року не може свідчити про відмову у виправленні технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, адже заява про виправлення технічної помилки, встановленої законодавством форми, на адресу державного реєстратора Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області Галаченка В.І. не надходила.

Більше того, за результатами розгляду заяви про виправлення технічної помилки, що подана у встановленому порядку, приймається відповідне рішення (про виправлення такої технічної помилки чи відмову у її виправленні).

Проте, судом з`ясовано, що державним реєстратором не приймалося одне із наведених вище рішень, оскільки заява позивача про виправлення технічної помилки у порядку та формі, що визначені наведеними вище приписами, не надходила.

При цьому суд наголошує, що приписами частини 2 статті 26 Закону №1952-ІV прямо передбачено, що технічна помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, яка розглядається в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав .

Враховуючи те, що позивач обґрунтовує свої вимоги необхідністю зобов`язання відповідача внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відсутності доказів звернення із відповідною заявою, суд доходить висновку про безпідставність таких вимог.

Положеннями частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами відповідали критеріям, які наведені у частині 2 статті 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необгрунтованність позовних вимог позивача.

При цьому, згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович