Справа № 132/3125/22
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/3125/22
Провадження № 2-а/132/5/23
Рішення

Іменем України

18 квітня 2023 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов серії ЕАР № 6041426 від 18.10.2022 року, серії ЕАР № 6041555 від 18.10.2022 року та серії ЕАР № 6040996 від 18.10.2022 року про накладення адміністративних стягнень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов серії ЕАР № 6041426 від 18.10.2022 року, серії ЕАР № 6041555 від 18.10.2022 року та серії ЕАР № 6040996 від 18.10.2022 року про накладення адміністративних стягнень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позов мотивований тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041426 від 18.10.2022, винесену інспектором ВП №1 (м. Калинівка) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Білоусом О.О., на нього було накладено адміністративне стягнення по ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 340 грн, за те, що він 18.10.2022 о 11:07:28 год. в м. Калинівка по вул. Незалежності, керуючи транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено", здійснив транзитний рух в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4.в ПДР-порушення вимог заборонних знаків.

Крім того, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041473 від 18.10.2022, винесену інспектором ВП №1 (м. Калинівка) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Білоусом О.О., на нього було накладено адміністративне стягнення по ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 3400 грн, за те, що він 18.10.2022 о 11:16:03 год. в м. Калинівка по вул. Незалежності, керував транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР.

Також, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041555 від 18.10.2022, винесену інспектором ВП №1 (м. Калинівка) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Білоусом О.О., на нього було накладено адміністративне стягнення по ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 425 грн, за те, що він 18.10.2022 о 11:19:45 год. в м. Калинівка по вул. Незалежності, керуючи транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1.б ПДР-керування транспортним засобом особою, без реєстраційних документів на транспортний засіб.

Притягнення його до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122, ч.ч.1,2 ст. 126 КУпАП вважає безпідставним та необґрунтованим, дані постанови у справі про адміністративне правопорушення не відображають дійсних обставин справи, складені за відсутності належних доказів. За вказаних підстав звертається до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Уповноважений представник відповідача Головного управління національної поліції у Вінницькій області-Бешлей І.В. в судове засідання також не з`явився, при цьому на електронну пошту суду 11.01.2023 за вх. № Еп-68/23 надійшов відзив, згідно якого представник відповідача позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити з мотивів, наведених у відзиві.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників судового процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041426 від 18.10.2022, винесену інспектором ВП №1 (м. Калинівка) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Білоусом О.О., на позивача було накладено адміністративне стягнення по ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 340 грн, за те, що він 18.10.2022 о 11:07:28 год. в м. Калинівка по вул. Незалежності, керуючи транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено", здійснив транзитний рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР-порушення вимог заборонних знаків.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041473 від 18.10.2022, винесену інспектором ВП №1 (м. Калинівка) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Білоусом О.О., на позивача було накладено адміністративне стягнення по ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 3400 грн, за те, що він 18.10.2022 о 11:16:03 год. в м. Калинівка по вул. Незалежності, керував транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041555 від 18.10.2022, винесену інспектором ВП №1 (м. Калинівка) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Білоусом О.О., на позивача було накладено адміністративне стягнення по ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 425 грн, за те, що він 18.10.2022 о 11:19:45 год. в м. Калинівка по вул. Незалежності, керуючи транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1.б ПДР-керування транспортним засобом особою, без реєстраційних документів на транспортний засіб.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 1.1, 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 а,б Правил дорожнього руху України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка немає права керування таким транспортним засобом тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.2,3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа винила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122, ч.ч. 1,2 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Проте, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.ч. 1,2 ст. 126 КУпАП.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №15 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Суд зазначає, що одні лише оскаржувані постанови не можуть бути беззаперечним доказом вини позивача.

Відеозапис на спростовання доводів позивача суду не надано, а у відзиві зазначено лише те, що інспектор поліції особисто спостерігав факт попушення позивачем правил дорожнього руху.

Крім цього, як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 посилається на ряд процесуальних порушень, зокрема в порушення ст.ст. 278, 279, 283 КУпАП інспектор поліції розглянув справу не надавши йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, не надав доказів вчинених правопорушень.

Оскільки, до оскаржуваної постанови не долучено ні відео з нагрудних камер поліцейського ні інших доказів, то суд позбавлений можливості перевірити доводи та аргументи сторін.

Згідно положень ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративних правопорушень.

Позивач заперечує факт вчинення адміністративних правопорушень, а відповідач не подав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.

При цьому суд враховує, що позивач про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122, ч.ч. 1,2 ст. 126 КУпАП дізнався лише із відповіді на адвокатський запит, наданої начальником Хмільницького РВП Відділення поліції №1.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041426 від 18.10.2022 року, серії ЕАР № 6041555 від 18.10.2022 року та серії ЕАР № 6040996 від 18.10.2022 року, винесені за відсутності належних, достатніх та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, тому позов підлягає задоволенню.

Питання розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1488,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 12, 72, 77, 139, 243-244, 246, 250, 262, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041426 від 18.10.2022, винесену інспектором ВП №1 (м. Калинівка) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Білоусом О.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041473 від 18.10.2022, винесену інспектором ВП №1 (м. Калинівка) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Білоусом О.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6041555 від 18.10.2022, винесену інспектором ВП №1 (м. Калинівка) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Білоусом О.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Стягнути з Головного управління національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1488,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: