Справа № 140/6843/23
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 квітня 2023 року ЛуцькСправа № 140/6843/23
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Ф. А. Волдінер, вивчивши позовну заяву подану адвокатом Москвичовим Сергієм Ігоровичем в інтересах ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Москвичов Сергій Ігорович (далі представник позивача, адвокат) в інтересах ОСОБА_1 звернувся з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), щодо не закінчення виконавчого провадження № 71053389 про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн. та виконавче провадження № 71053264 про стягнення зі ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн;

2) зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі відповідач) винести постанови про закінчення виконавчого провадження № 71053389 про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн. та виконавче провадження № 71053264 про стягнення зі ОСОБА_1 (далі позивач) мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн та застосувати наслідки закінчення зазначених виконавчих проваджень.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини першої, другої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що про порушення своїх прав позивач дізналась 25.03.2023, про що вказує представника позивача, а відтак строк звернення до суду із даним позовом закінчив свій перебіг 04.04.2023.

Однак адвокат звернувся до суду лише 14.04.2023 (відтиск штемпеля поштового відділення на конверті, в якому адміністративний позов надійшов до суду), тобто після спливу встановленого законом строку на оскарження вказаних рішень відповідача.

При цьому, представником позивача подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яке обґрунтовано наступним.

Про порушення свого права, щодо бездіяльності відповідача позивач дізналася з листа відповідача від 22.03.2023 за вих. № 22446, яким їй було відмовлено у закінченні виконавчого провадження № 71053389 про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн.

Вказаний лист позивачем було отримано її попереднім представником ОСОБА_2 25.03.2023 року по електронній пошті та який на той час перебував у лавах ЗС України.

Крім того, сама позивач на час звернення з цим позовом, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України перебуває за кордоном. Сукупність вище зазначених обставин, позбавила можливості позивача звернутися у строк передбачений частиною другою статті 287 КАС України. Отже, про порушення свого права позивач дізналася тільки 25.03.2023 року.

04.04.2023 (останній день строку звернення до суду із даним позовом) позивач через свого представника звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі № 140/5673/23, позовну заяву повернуто без розгляду на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України. Ухвала отримана позивачем 13.04.2023.

На підставі наведеного, представник позивача просить суд поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із даною позовною заявою.

Щодо наведених представником позивача доводів щодо поважності пропуску строку звернення із даним позовом, суд зазначає таке.

Згідно із даними автоматизованої системи документообігу «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що 04.04.2023 до Волинського окружного адміністративного суду адвокатом Москвичовим Сергієм Ігоровичем в інтересах ОСОБА_1 було подано позов до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), відповідно до якого просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не закінчення виконавчого провадження №71053389 про стягнення виконавчого збору в сумі 705 грн 31 коп. та виконавчого провадження №71053264 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158 грн 93 коп.;

- зобов`язати винести постанови про закінчення виконавчого провадження №71053389 про стягнення виконавчого збору в сумі 705 грн 31 коп. та виконавчого провадження №71053264 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158 грн 93 коп., застосувавши наслідки їх закінчення.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі № 140/5673/23 вказаний адміністративний позов було повернуто позивачу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України, як такий, що подано особою без достатніх повноважень для подання позовної заяви.

Зокрема, суддя дійшов висновку, що копія ордеру додана адвокатом до позовної заяви не є юридично значимим документом на підтвердження повноважень адвоката, а відтак повноваження адвоката діяти від імені позивача у даній справі, зокрема подавати до суду позовну заяву, підписувати процесуальні заяви від імені та в інтересах позивача, не підтверджені в установленому законом порядку.

14.04.2023 адвокат Москвичов С.І. повторно звернувся до суду із даним адміністративним позовом. При цьому адвокатом додано до позовної заяви оригінал ордеру серії ВЛ № 000082700, на представництво інтересів позивача у даній справі.

В клопотанні про поновлення строку звернення до суду із даним позовом адвокат зазначає, що звертаючись в перший раз з цим позовом, на підтвердження повноважень особи представника, при поданні копії належним чином посвідченого ордеру, представник керувався правовим висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 320/5420/18, згідно якого, належним чином посвідчена копія ордера, є доказом, який підтверджує повноваження адвоката, зокрема зазначено «Закон № 5076-VI не містить вказівки на класифікаційну ознаку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема, за стадіями їх створення, а саме: оригінал або копію, тому можна зробити висновок, що повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтверджені як оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або їх копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії».

Тим самим адвокат висловлює незгоду із висновками судді викладеними в ухвалі від 10.10.2023.

Однак, суд звертає увагу, що представник позивача не скористався правом на оскарження вказаної ухвали, а повторно та з порушенням строку звернувся із адміністративним позовом до суду.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду. Для цього особа, зацікавлена у поданні адміністративного, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Положення статті 121 КАС України передбачають можливість продовження встановленого судом процесуального строку за заявою учасника.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суд повинен надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Сам по собі факт повернення позовної заяви не може вважатись поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки представник позивача будучи адвокатом, фахівцем в галузі права, повинен був знати, що повторне звернення із даним позовом буде вчинене за межами встановленого вимогами статті 287 КАС України, тобто є неналежною процесуальною поведінкою.

В даному випадку, на переконання суду, оскарження судового рішення в порядку передбаченим процесуальним законом є належною поведінкою учасника процесу у разі його незгоди із висновками суду.

Адже, якщо суд апеляційної інстанції визнає незаконним, скасує рішення суду першої інстанції про повернення позовної заяви і направить справу до того самого суду для продовження розгляду, то первинна позовна заява визнається поданою вчасно незалежно від тривалості апеляційного перегляду справи й ухвалення рішення цим судом поза межами строків звернення до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що представником позивача не наведено належних доказів існування підстав, що об`єктивно унеможливили чи істотно ускладнили звернення із даним адміністративним позовом в межах встановленого строку.

Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема суд звертає увагу, що у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа Мельник проти України) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Статтею 123 КАС України передбачені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так, згідно із частинами першою і другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом не поважними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам статтей 122, 287 КАС України, її слід залишити без руху, надавши позивачу строк на усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із наведенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду із даним позовом.

Керуючись статтями 49, 123, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву подану адвокатом Москвичовим Сергієм Ігоровичем в інтересах ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, залишити без руху.

Надати позивачу строк на подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з інших підстав десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з інших підстав не буде подано позивачем в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Ф. А. Волдінер