Справа № 200/371/23
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року Справа№200/371/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перерахунок пенсії з 19.11.2021 року відповідно до вимог ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.11.2021, яка була призначена на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справам № 200/2559/21-а та № 200/3429/22 у січні 2023 року. Проте, пенсія призначена в розмірі нижчому ніж передбачено Законом. З розрахунку стажу вбачається, що відповідач врахував стаж роботи за Списком № 1- 25 років 05 місяців 26 днів, але пенсія була розрахована з порушеннями ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та абз. 3 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим змушений був звернутися до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/371/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У строк встановлений судом, відповідачем 1 надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач 1 заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що позивач 19.11.2021 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року у справах №200/2559/21-а та від 08.08.2022 року №200/3429/22, Головним управлінням в Рівненській області позивачу було призначено пенсію з 19.11.2021 року. При цьому, у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 08.10.2022 року у справі №200/3429/22 були відсутні зобов`язання щодо зарахування спірних періодів роботи до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, тому рішення суду було виконано в межах покладених судом зобов`язань. Враховуючи відсутність пільгового стажу за Списком №1 (шахтарі) відповідач 1 вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Також, відповідач 1 вважає, що позовні вимоги позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року залучено до участі у справі №200/371/23 другим відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Засобами електронного зв`язку, відповідачем 2 надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач 2 заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.11.2021. Пенсія призначена з врахуванням висновків суду у справах № 200/2559/21-а та № 200/3429/22. Враховуючи відсутність пільгового стажу за Списком №1 (шахтарі) відповідач 2 вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новогродівським МВ УМВС України в Донецькій області 2 червня 1995 року), РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішенням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 8 лютого 2021 року № 31, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами ч. 3 ст. 114 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах. Рішення про відмову в призначенні пенсії обґрунтовано тим, що не зараховано до пільгового стажу період з 28.08.1999 по 28.08.2001, з 31.10.2001 по 31.12.2003 на підприємстві Російської Федерації ФГУП Державний трест Арктикуголь рудник Баренцбург, оскільки довідка видана Російською Федерацією підлягає перевірці, з 01.01.2004 по 31.01.2004 на підприємстві Російської Федерації ФГУП Державний трест Арктикуголь рудник Баренцбург, так як відсутні документи підтверджуючі сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації. Не зараховано до пільгового стажу період з 01.09.2004 по 03.03.2005 на підприємстві ВП Шахта Бутівська, так як підприємство перереєстровано на підконтрольній українській владі території та відсутні документи, підтверджуючі пільговий характер роботи. Періоди роботи з 01.05.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2018 по 31.12.2020 на підприємстві ДП Селидіввугілля Шахта 1-3 Новогродівська, не зараховані, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до ДПС України та період з 01.01.2021 по 11.01.2021 оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі №200/2559/21-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення незаконним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 08.02.2021 №31 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.02.2021 про призначення пенсії з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 01.09.1995 по 21.06.1999, з 28.07.1999 по 16.08.1999, з 28.08.1999 по 12.08.2004, з 01.09.2004 по 03.03.2005, з 26.09.2005 по 05.02.2021 з застосуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1995 по 21.06.1999, з 28.07.1999 по 16.08.1999, з 28.08.1999 по 12.08.2004, з 14.07.2005 по 19.07.2005, з 01.09.2004 по 03.03.2005, з 26.09.2005 по 05.02.2021, з застосуванням ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року набрало законної сили 30 серпня 2021 року на підставі ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі № 200/2559/21-а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 08.10.2021 року.

Зі змісту рішення про відмову в призначенні пенсії від 08 жовтня 2021 року управління зазначило, що згідно рішення суду до пільгового стажу було зараховано періоди роботи з 01.09.1995 року по 21.06.1999 року, з 28.07.1999 року по 16.08.1999 року, з 28.08.1999 року по 12.08.2004 року, з 01.09.2004 року по 03.03.2005 року, з 26.09.2005 року по 05.02.2021 року з застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахуванням трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До страхового стажу було зараховано періоди роботи з 01.09.1995 року по 21.06.1999 року, з 28.07.1999 року по 16.08.1999 року, з 28.08.1999 року по 12.08.2004 року, з 01.09.2004 року по 03.03.2005 року, з 26.09.2005 року по 05.02.2021 року з застосуванням ч. 3 ст. 24 Закону № 1058.

З урахуванням викладеного, страховий стаж гр. ОСОБА_1 складає 21 рік 05 місяців 29 днів, в тому числі пільговий стаж 24 роки 08 місяців 08 днів, з них за ст. 14-25 20 років 07 місяців 25 днів, за ст. 14-20 07 місяців, навчання за фахом 03 роки 05 місяців 13 днів.

За таких обставин, відмовлено гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач 19 листопада 2021 року звернувся до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003.

25 листопада 2021 року враховуючи екстериторіальний принцип Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 96, відповідно до якого було зазначено, що пільговий стаж на підземних роботах, професії за постановою № 202 становить 21 рік 4 місяці 8 днів, пільговий стаж на підземних роботах, провідні професії становить 7 місяців.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №200/3429/22, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 25.11.2021 року № 96, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 19.11.2021 року з урахуванням висновків суду викладених у рішенні задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 25.11.2021 року № 96.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області області (, місце знаходження: вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком від 19.11.2021 року з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року набрало законної сили 31.10.2022 року.

Як вбачається з рішення пенсійного органу №96 від 26.01.2023 року, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України № 1058-IV, прикінцевих положень, п.2 ч. 1; Закону України № 1788, ст. 14 (роботи підземні, професії за постановою №202 (25)), за рішенням суду з 19.11.2021 року довічно, однак, без урахування положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Вважаючи, що розрахунок призначеної пенсії протиправно здійснений відповідачем без урахування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Статтею 114 Закону №1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, з 16.09.2008 набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VI (далі - Закон №345), який спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

З огляду на статтю 1 Закону №345 дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі шахтарі), та членів їх сімей.

Зважаючи на правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 20.11.2018 р. у справі №345/4616/16-а (провадження №К/9901/18104/18), статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» необхідно розглядати у нерозривному зв`язку зі списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 року у справі №392/17/17.

Статтею 8 Закону №345 встановлено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Суд зазначає, що статтею 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому, розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №345/763/17.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що для перерахунку пенсії позивача відповідно до вищевказаної норми Закону №345, йому необхідно мати пільговий стаж на підземних роботах за Списком №1 не менш як 15 років.

Суд звертає увагу на те, що постановою Кабінетом Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Відповідно до п. 1 Постанови № 202, підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Отже, законодавець саме Постановою № 202 від 31.03.1994 року визначив, список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року по справі №200/3429/22, відповідачем 2 зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 за ст.14, пост.202, підземні понад 15 років пільгового стажу.

При цьому, рішення пенсійного органу №96 від 26.01.2023 року спростовує доводи відповідача 2 щодо відсутності необхідного пільгового стажу позивача.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про обґрунтованість твердження позивача про наявність у нього права на перерахунок пільгової пенсії за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), починаючи з дати призначення пенсії 19.11.2021.

Щодо посилання відповідача 1 у відзиві на те, що у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №200/3429/22 були відсутні зобов`язання щодо зарахування спірних періодів роботи до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, суд зауважує, що обов`язок здійснити таке призначення пенсії позивача виникає у відповідача на підставі та в силу закону, за наявності встановлених ним умов, які у даному випадку було дотримано. При цьому, ані Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ані Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не вимагає додаткового зобов`язання пенсійного органу здійснити певне призначення та виплату пенсії, а також не вимагають від пенсіонера додаткової заяви про застосування до нього при визначенні розміру пенсії положень статті 8 Закону №345-VI, якщо дотримані визначені цією нормою вимоги та умови.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при призначенні з 19.11.2021 року ОСОБА_1 пільгової пенсії допустило протиправну бездіяльність, яка полягає в не застосуванні положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Водночас, стосовно визначеного позивачем відповідача у цій справі та обраного ним способу захисту суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Як встановлено судом з позовної заяви і відзивів на позов, саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №200/3429/22, позивачу було призначено пенсію за віком, яким і було допущено протиправну бездіяльність яка полягала в не застосуванні положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці.

Суд зауважує на тому, що будь-які дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Виходячи з вищевикладеного, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані виключно до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, як органу, що допустив протиправну бездіяльність у вигляді не застосування положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», під час призначення позивачу пенсії за віком.

Приймаючи до уваги наведене, пред`явлення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позбавлено як фактичних, так і юридичних підстав.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушених прав позивача, яке полягає у визнанні протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо не застосування положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» під час призначення позивачу пенсії на пільгових умовах з 19.11.2021 року, та відновленню шляхом зобов`язання відповідача 2 здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з 19.11.2021 року відповідно до положень ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позовну немайнового характеру слід сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З матеріалів справи вставлено, що позов подано через систему «Електронний суд». До позовної заяви долучено квитанцію від 30.01.2023 № про сплату судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Однак, суд зазначає, що за подання цього позову позивачу з урахування коефіцієнту пониження слід було сплатити судовий збір у розмірі 858,88 грн, відтак саме таку суму судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 на користь позивача.

Щодо надміру сплаченого судового збору, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не застосування положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» під час призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах з 19.11.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вулиця Короленка, 7, Рівне, Рівненська область, 33004, ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з 19.11.2021 року відповідно до положень ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вулиця Короленка, 7, Рівне, Рівненська область, 33004, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім гривень) 30 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 24 квітня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.В. Кочанова