Справа № 583/842/23
Суддя: Сидоренко Р. В.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 583/842/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

за участю секретаря Якубович В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Діброви К.Ю.,

представника відповідача Безгинського Б.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у залі суду №5в м. Охтирці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Сумській обл., поліцейського СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Кіяшка Віктора Івановича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2, ст. 126; ч. 5 ст. 121; ч. 6 ст. 121 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.02.2023 року інспектор СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Кіяшко В.І. виніс постанову БАД №653817 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В оскаржуваній постанові інспектор поліції вказав, що позивач 20.02.2023 року о 11:40 год. керував мопедом Ямаха по пров. Бакирівському, 24, у м. Охтирка, не маючи права керування транспортним засобом без відповідної категорії А1 чим порушив п. 2.1, 2.3, 2.13 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч. 2, ст. 126; ч. 5 ст. 121; ч. 6 ст. 121 КпАП України та до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Позивач не згоден із вказаною постановою, оскільки того дня мопедом він не керував, і поліцейський його не зупиняв взагалі. Крім того, постанова складена за іншу особу.

Процесуальні дії у справі та позиція сторін.

Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача.

На адресу суду від відповідача інспектора Кіяшко В.І. 14.03.2023 надійшов відзив у якому зазначено про те, що інспектор діяв у межах повноважень, в порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України. Рух відповідача мопедом зафіксований на бодікамеру поліцейського і з огляду на це у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

На адресу суду від відповідача Головного управління національної поліції в Сумській обл. 24.03.2023 надійшов відзив у якому зазначено про те, що інспектор діяв у межах повноважень, в порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України і з огляду на це у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому. Пояснили, що сторона відповідача не надала суду будь-яких належних і допустимих доказів того, що позивач керував вказаним транспортним засобом за обставин вказаних у протоколі та вчинив інкриміновані йому у вину адміністративні правопорушення. Насправді позивач вів несправний мопед додому.

Представник ГУ НП в Сумській обл. проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Інспектор Кіяшко В.І. до суду не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи у межах доводів зазначених у позові, перевіривши письмові докази, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КпАП України встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КпАП України закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР України).

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з підпунктами «а» та «ґ» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

В судовому засіданні установлено, що 20.02.2023 року відносно позивача була винесена постанова БАД №653817 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 2, ст. 126; ч. 5 ст. 121; ч. 6 ст. 121 КпАП України за те, що він о 20.02.2023 року о 11:40 год. керував мопедом Ямаха без номерного знаку по пров. Бакирівському, 24, у м. Охтирка, без мотошолома, який не зареєстрований у встановленому законом порядку та не маючи права керування транспортним засобом без відповідної категорії А1 чим порушив п. 2.1, 2.3, 2.13 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративні правопорушення передбачене ч. 2, ст. 126; ч. 5 ст. 121; ч. 6 ст. 121 КпАП України та до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КпАП України настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Адміністративна відповідальність за ч. 6 ст. 121 КпАП України настає у разі керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КпАП України настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 (із змінами і доповненнями):

2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

2.9. Водієві забороняється:

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

2.13. Право на керування транспортними засобами особам може бути надано:

мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку;

Транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 см3 або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 см3 і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Також згідно з пп. "6" пункту 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Згідно абзацу 2 пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів № 511 від 20 травня 2009 року затверджено нову редакцію Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, зокрема: А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з Законом України від 17 листопада 2008 року №586-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху" з 1 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/2261/19 обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Із переглянутих файлів що містяться на оптичному диску, і що був наданий суду разом із відзивом, встановлено що ОСОБА_1 на момент його зупинки керував мопедом. Про посилання на назначений доказ із зазначенням номеру відеокамери поліцейського на яку був зроблений відповідний запис, зазначено у оскаржуваній постанові. Тому суд бере до уваги ці записи як належні докази, що підтверджують винуватість водія у вчиненні інкримінованих йому у вину адміністративних правопорушень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснював, що він вів мопед і останній був із вимкненим двигуном. Заперечення аналогічного змісту водій висловлював і поліцейським безпосередньо під час зупинки. Проте, як видно на відео, поліцейський у відповідь на це зауважує, що він особисто є очевидцем того, що двигун внутрішнього згорання на момент зупинки у мопеда працював, а водій їхав на ньому, і такі пояснення водія не відповідають дійсності.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З огляду на викладене до таких пояснень позивача суд відноситься критично, як до таких, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Із переглянутого відео також достовірно встановлено, що водій на час руху на мопеді не перебував у мотошоломі, та не надав посвідчення водія, яке б підтверджувало його право керування такого типу транспортним засобом. Проте, в судовому засіданні позивач надав посвідчення водія на власне ім`я видане 15.07.1997, яким посвідчується його право керування транспортними засобами та відкриті категорії А, Б, С.

При отриманні посвідчення водія, ОСОБА_1 було відкрито категорію «А» з правом керування мотоциклами, моторолерами, мотонартами й іншими мототранспортними засобами.

Відповідно до п. 27 затвердженого Постановою КМУ від 08.05.1993 року №340 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 р. №586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії А1, А - відповідає категорії А.

Таким чином станом на час винесення оскаржуваної постанови при обміні посвідчення водія, зазначеним Положенням не передбачено будь-які додаткові іспити, а в новому посвідченні зазначаються категорії А1, А, які відповідають категорії А. Отже, позивач має право керування мопедом, а оскільки його було притягнуто до відповідальності за керування транспортним засобом без відповідної категорії, а не за непред`явлення поліцейському такого посвідчення то за ч. 2 ст. 126 КпАП України постанова підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю.

У іншій частині відповідачем доведено правомірність його дій та законність винесення оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене та оскільки суд погоджується із правомірністю притягнення позивача до відповідальності в частині вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121; ч. 6 ст. 121 КпАП України, то згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, 36 КпАП України, слід змінити захід стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених ч. 6 ст. 121 КпАП України до 850,00 грн.

До доводів позивача про те, що матеріал складений до іншої особи через невірне зазначення однієї літери у прізвищі суд відноситься критично, адже із переглянутого відео встановлено, що за порушення був зупинений та винесена відповідна постанова саме на ОСОБА_1 і наявність описки у літері сама по собі не може бути безумовною підставою, для того, щоб прийти до висновку про те, що правопорушення вчинила інша особа, а не позивач.

Згідно із ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги адміністративного позову є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Оскільки за положеннями ст. 222 КпАП України поліцейські діють саме від імені органів Нацполіції, на які покладено повноваження з розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача з Головного управління Національної поліції в Сумській області, що є юридичною особою.

Таким чином, оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за 3 статтями КпАП України, а судом визнано неправомірним його притягнення до відповідальності за однією статтею, з вказаного відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір частково у розмірі 178,93 грн.

На підставі ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Сумській обл., поліцейського СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Кіяшка Віктора Івановича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову серії БАД №653817 від 20.02.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України скасувати.

Справу в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 2 ст. 126 КпАП - закрити.

В межах ч. 5 ст. 121; ч. 6 ст. 121 КпАП України, змінити захід стягнення визначений у постанові серії БАД №653817 від 20.02.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, до 850,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 178 гривень 93 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко