Справа № 540/718/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/718/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого по справі судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.01.2022 р. №UA508040/2022/000007/2

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі від 13 січня 2022 року за №UА508040/2022/000007/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів винесене без урахування всіх обставин, що мають значення. Митниця в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м. Севастополі шляхом прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2022/000007/2 від 13.01.2022 року порушено права та інтереси фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин через безпідставне коригування митної вартості товарів в бік збільшення, внаслідок чого позивачу неправомірно збільшено платежів з ввізного мита на 29 310,63 грн. та з податку на додану вартість на 123104,64 грн. Позивачем правомірно розраховано митну вартість імпортованих товарів, а тому прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2022/000007/2 від 13.01.2022 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 20.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Ухвала про прийняття до провадження від 20.02.2023 року надіслано Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі в електронний кабінет 20.02.2023 року.

Проте, від представника Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі відзив на позовну заяву у встановлений ухвалою суду строк до суду не надходив.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Суд, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

19.10.2020 року між ФОП ОСОБА_1 , (Покупцем) та фірмою «QINGDAO КАІХІ INTERNATIONAL TRADING СО, LTD», Китай (Продавцем) укладено зовнішньоекономічний контракт №19102020 від 19.10.2020 року на постачання Товарів, зокрема відповідно до предмету договору Продавець зобов`язується своєчасно виготовляти та продавати шланги, а саме: садові шланги, поливальні шланги, лайт флет та інші, відповідно до Інвойсів, узгоджених сторонами та складовими невід`ємної частини цього Контракту. Кількість, номенклатура, якість, ціна та інші характеристики товарів, що постачаються Покупцю, визначаються відповідно до Інвойсів, що додаються до Контракту щодо кожної партії товару, що поставляється.

Постачання Товарів здійснюється та базис ціни Товару встановлюється на умовах, FOB-порт Ціндао (Китай) відповідно до "Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів" у редакції 2000 року - Інкотермс-2000 (п.2.1 Контракту №19102020 від 19.10.2020 року).

Продавець зобов`язаний виготовити та відвантажити Товар протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з моменту отримання передоплати за Товар. Якщо Товар не відвантажений протягом 70 (сімдесяти) днів (не включаючи святкові дні приблизно 14-21 день), то Продавець сплачує штраф Покупцю в розмірі 0,3% від перерахованої суми за кожен день прострочення, якщо не інший форс мажор за невідомим причин (п.2.2 Контракту №19102020 від 19.10.2020 року).

При цьому, суд зазначає, що 01.06.2021 року між позивачем та ТОВ «НьюВейв» укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01.06.2021 року, відповідно до предмету якого Клієнт доручає, а Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО). перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України та в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг Клієнту за згодою Сторін.

За заявкою №00001995 від 03.11.2021 року до договору транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01.06.2021 року експедитором здійснено доставку товару ПВХ шланги по маршруту пункт відправлення Ціндао пункт доставки Херсон.

Вартість транспортно-експедиторських послуг склала 124125,00 грн, що підтверджується довідкою від 06.01.2022 року (а.с.33) та сплачено позивачем 11.01.2022 року (а.с.35) за рахунком №6579 від 10.01.2022 року на суму 159500,00 грн (а.с.34).

На виконання умов зазначеного контракту, позивач, за інвойсом №КХ210813-2 від 13.08.2021 року, імпортував на митну територію України в січні 2022 року товар, а саме: шланги ПВХ для подачі води.

З метою здійснення митного оформлення поставленого товару позивачем до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі подадано електронну вантажну митну декларацію ВМД №UA508040/2022/000165 від 13.01.2022 року, в якій позивачем визначено вартість товару за ціною договору 26356,00 доларів США без урахування вартості перевезення поза митною територією України в сумі 124125,00 грн.

Також, декларантом до митного органу подані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №19102020 від 19 жовтня 2020 року, укладений із нерезидентом «QINGDAO КАІХІ INTERNATIONAL TRADING CO., LTD», Китай, інвойс №КХ210813-2 від 13 серпня 2021 року, пакувальний лист до інвойсу №КХ210813-2 від 13 серпня 2021 року, коносамент WMS21110508 від 15.11.2021 року, платіжне доручення в іноземній валюті №210831/COR/79154 від 31.08.2021 року на суму 26 356,00 дол. США з повної оплати вартості товарів згідно інвойсу №КХ210813-2 від 13 серпня 2021 року, довідку про вартість перевезення від 06.01.2022 року, рахунок на оплату вартості перевезення №6579 від 10.01.2022 року, договір на транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01 червня 2021 року, платіжне доручення №156 від 11.01.2022 року про оплату вартості перевезення на користь транспортного експедитора ТОВ «НьюВейв».

Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності:

- в наданому разом з митною декларацією коносаменті №WMS21110508 від 15.11.2021 наявна інформація, що фрахт оплачений завчасно (передплачений). При цьому, згідно інформації в додатково наданому банківському платіжному документі №156 від 11.01.2022 оплата була здійснена тільки 11.11.2021, тобто вже після видачі коносамента та завантаження товару на борт (15.11.2022).

- номер коносаменту (WMS21110508), наведений у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення не відповідає номеру коносаменту, поданого разом із митною декларацією (214299083).

Митним органом, за результатами проведених консультацій, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА508040/2022/000007/2 від 13.01.2022 року.

Позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, таким, що прямо суперечить нормам та вимогам Митного кодексу України.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, (далі МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МКУ, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З огляду на ч.1 ст.53 МКУ, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч.6 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 МКУ, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.2 ст.53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, аналіз наведених вище норма законодавства свідчить про те, що сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Перевіряючи правильність висновків митного органу, судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні відповідач, зазначив, що

- в наданому разом з митною декларацією коносаменті №WMS21110508 від 15.11.2021 наявна інформація, що фрахт оплачений завчасно (передплачений). При цьому, згідно інформації в додатково наданому банківському платіжному документі №156 від 11.01.2022 оплата була здійснена тільки 11.11.2021, тобто вже після видачі коносамента та завантаження товару на борт (15.11.2022).

- номер коносаменту (WMS21110508), наведений у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення не відповідає номеру коносаменту, поданого разом із митною декларацією (214299083).

Щодо першого зауваження, судом встановлено, що передплата за морський фрахт товару, імпортованого ФОП ОСОБА_1 , здійснена транспортним експедитором на підставі норм п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.5 п.2.2 договору на транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01.06.2021 року, якими, зокрема, передбачено, що Експедитор має право:

Укладати від свого імені договори та інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Проводити розрахунки з портами, транспортними, експедиторськими та ін. організаціями для виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Доручити виконання даного договору третій особі.

Суд, звертає увагу на рахунок на оплату послуг за договором на транспортно-експедиторське обслуговування №06-21/А від 01.06.2021 року, з якого вбачається, що загальна сума в 159500,00 грн складається з 124125,00 грн фрахт, 28645,83 грн транспортно-експедиторські послуги та 833,33 грн винагорода послуг експедитора на території України.

Зазначені обставини пояснюють передплату фрахту датою раніше ніж здійснена оплата послуг транспортно-експедиторських послуг за банківським платіжним документом №156 від 11.01.2022 року.

Щодо зауваження, стосовно різниці в номері коносаменту, наведеного у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення (WMS21110508), який не відповідає номеру коносаменту, поданого разом із митною декларацією (214299083) суд зазначає, що копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, суд зазначає, що здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком підприємства-постачальника відповідно до законодавства відповідної країни, в даному випадку Китаю. Діючим митним законодавством України не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.

Крім того, судом встановлено, що в своїх поясненнях до митного органу позивач в спростування зданого зауваження митного органу пояснив, що що 214299083 це номер лінійного коносаменту «контейнерної лінії», а WMS21110508 номер «домашнього» (оригінального) коносаменту, виданого для отримання товару в порту призначення, однак жодних розбіжностей у описі імпортованих товарів в них немає. Таким чином, жодних розбіжностей у наданих документах стосовно перевезення вантажу із імпортованим товаром не має.

Суд зазначає, що недоліки митної декларації країни відправлення не можуть бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами.

Зауваження відповідача зазначені в оскаржуваному рішенні суд вважає необґрунтованими та такими, що жодним чином не впливають на неможливість підтвердження задекларованої позивачем митної вартості товару.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МК, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

В разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Отже, висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації від 26.09.2026 року №UA500150/2021/206731 є протиправним.

Суд, також, не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

У постанові від 05.03.2019 року у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності (аналогічна позиція Верховного Суду закріплена і у постанові від 05.03.2019р. у справі №813/1532/17, постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-А).

Як встановлено судом, декларантом до митного органу надано документи, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Відтак, суд вказує на протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем є безпідставними та, відповідно, рішення про коригування митної вартості, що прийняте на підставі встановлених відповідачем розбіжностей, є таким, що належить до скасування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1524,00 грн., який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.01.2022 р. № UA 508040/2022/000007/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі від 13 січня 2022 року за №UА508040/2022/000007/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1524,00 грн.

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (вул.Гоголя буд. 13, м. Херсон, 73003, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 21.04.2023 року, з урахуванням перебування судді у щорічній відпустці.

Суддя Н.В. Бжассо