Справа № 200/196/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року Справа№200/196/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганськ про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганськ про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач в період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року проходив службу в Квартирно-експлуатаційному відділі м. Луганськ. Наказом начальника КЕВ м. Луганськ (по стройовій частині) від 12.07.2021 року №136 позивача призначеного наказом Головнокомандувача ЗСУ від 30.06.2021 року №248 (по особовому складу) на посаду заступника начальника відділу головного інженера КЕВ м. Луганськ Сил логістики ЗСУ та з 12 липня 2021 року зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення. Позивач зазначив, що наказом начальника КЕВ м. Луганськ (по стройовій частині) від 25.05.2022 року №103 його було звільнено у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дітей до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», з 25.05.2022 року його було виключено зі списків особового складу КЕВ м. Луганськ та всіх видів забезпечення. Позивач зауважив, що у період проходження ним військової служби у відповідача, нарахування та виплата йому грошового забезпечення здійснювалася не в повному обсязі, оскільки не здійснювалося нарахування та виплата індексації грошового забезпечення. Позивач зазначив, що 07.05.2022 року він звернувся із рапортом до відповідача в якому просив: при звільненні його з військової служби до виключення зі списків особового складу КЕВ м. Луганськ розрахувати позивача по всім видам забезпечення (речовим, продовольчим, грошовим та іншим), згідно вимог чинного законодавства України; нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за 2021-2022 роки взявши березень 2018 року як базовий місяць. Але жодної відповіді від відповідача позивач й досі не отримав. Позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 та з урахуванням постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Відповідач надав на адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що дані позивача про ненарахування та не виплату йому індексації грошового забезпечення з застосуванням базового місяцю березень 2018 року не відповідають дійсності, тому що згідно бухгалтерських відомостей позивачу в період його проходження військової служби у складі КЕВ м. Луганська з 12.07.2021 по 25.05.2022 року йому щомісячно нараховувались суми індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця березня 2018 року. Загальна сума виплаченої індексації позивачу становить 6229,02 грн., що підтверджується довідкою доданою до відзиву. Відповідач зауважив, що в позовній заяві позивача не вбачається в чому саме полягає протиправність та бездіяльність відповідача, тобто позовні вимоги є не обґрунтованими. Відповідач зазначив, що березень 2018 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку №1078 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. З огляду на вищенаведене відповідач зауважив, що ним до спірного періоду з 12.07.2021 по 25.05.2022 року правомірно застосований базовий місяць березень 2018 року. При цьому відповідачем правильно враховано те, що оскільки підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям постанови КМУ від 30.08.2017 року №704, тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та був встановлений строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву; довідки із зазначенням виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року із розбивкою помісячно суми такої індексації та зазначити базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС), про що свідчить наявність кабінету електронного суду у відповідача та відповідна відмітка «доставлено» від 20.01.2023 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.01.2022 року.

Відповідач Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ () є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, підтверджується матеріалами справи, позивач відповідно до наказу начальника КЕВ м. Луганськ (по стройовій частині) від 12.07.2021 року №36 призначений наказом Головнокомандувача ЗСУ від 30.06.2021 року №248 (по особовому складу) на посаду заступника начальника відділу головного інженера КЕВ м. Луганськ Сил логістики ЗСУ, який прибув із Хмельницької області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » сухопутних військ ЗСУ м. Хмельницький, з 12 липня 2021 року зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення і вважати таким, що з 12.07.2021 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 5360 гривень на місяць.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рапорту позивача поданого на начальника КЕВ м.Луганськ від 07.05.2022 року, позивач просив надати йому частину щорічної відпустки за 2021 рік та щорічної основної відпустки за 2022 рік. В рапорті позивач просив звільнити його з військової служби у запас за підпунктом «г» п.3 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та одним із питань до відповідача було нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за 2021, 2022 роки, обраховану на підставі ЗУ «Про індексацію грошових доходів» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, взявши за базовий місяць березень 2018 року.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, підтверджується матеріалами справи, позивача відповідно до витягу з наказу начальника КЕВ м. Луганська (по стройовій частині) від 25.05.2022 року №103, звільненого наказом Командувача Сил логістики ЗСУ (по особовому складу) від 29.04.2022 року № 85 у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дітей віком до 18 років) п.3 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вважати таким, що 25 травня 2022 року справи та посаду здав. З 25 травня 2022 року виключити зі списків особового складу КЕВ м. Луганськ та всіх видів забезпечення. Відповідно до вимог Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №248/612 від 27.01.2021 року за період з 01 по 25 травня виплатити: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 140% посадового окладу; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до місячного посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Суд зазначає, що відповідачем разом із відзивом на позовну заяву була надана довідка від 03.02.2023 року №524/291 нарахованої та виплаченої суми індексації грошового забезпечення позивача за період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року, відповідно до якої в графі «нарахована індексація грошового забезпечення» зазначено : липень 2021 383,25 грн.; серпень 2021 540,03 грн.; вересень 2021 540,03 грн.; жовтень 2021 540,03 грн.; листопад 2021 540,03 грн.; грудень 2021 563,19 грн.; січень 2022 563,19 грн.; лютий 2022 672,35 грн.; березень 2022 672,35 грн.; квітень 2022 672,35 грн.; травень 2022 542,22 грн.; усього нараховано та виплачено 6229,02 грн.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивач проходив військову службу у відповідача з 12.07.2021 по 25.05.2022 року, що підтверджується вищезазначеними наказами та не заперечується сторонами по справі. Позивач звертаючись до відповідача із рапортом про надання відпустки та подальшого його звільнення з військової служби зокрема просив відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період його служби взявши за базовий місяць березень 2018 року.

Отже враховуючи позовні вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що спірним питанням в даній справі є застосування відповідачем місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року базового місяця березень 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст.65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

У статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі: до 01 січня 2016 року - 101 відсоток, після 01 січня 2016 року - 103 відсотки (з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон від 24 грудня 2015 року №911-VIII, яким внесено зміни до вказаного Закону, зокрема змінено відсоток порогу індексації в сторону збільшення).

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (ч.2 ст.5 Закону №1282-XII).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч. 6 ст. 5 Закону №1282-XII).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства. (абз.8 п.4 Порядку №1078).

Згідно п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Виходячи зі змісту наведеної норми для проведення подальшої індексації з наступного за базовим місяцем здійснюється нове обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації. При цьому сума підвищення доходу має перевищувати суму індексації, що має нараховуватись у місяці зростання доходу.

Згідно з п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, з аналізу наведених положень законодавства випливає, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Відповідно до вимог вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до застосування базового місяця, суд зазначає, п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Якщо підвищення грошового доходу відбулося не з 1 числа місяця, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу з урахуванням положень цього Порядку.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Отже, місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року в справі №825/565/17, від 23 вересня 2020 року в справі № 620/3282/18.

Верховний Суд в постанові від 23 квітня 2020 року у справі №816/1728/16 за результатом аналізу п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, зазначив: «Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації».

Отже, є таке поняття як «фіксована сума індексації», яка залишається після підвищення посадових окладів, якщо сума підвищення грошового доходу не перевищила суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів, та виплачується до наступного підвищення посадових окладів (абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078).

Відповідно до абз. 3 п. 101 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в редакції, яка була чинною до грудня 2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

01 грудня 2015 року вказану норму виключено, і з цього часу застосовуються загальні положення Порядку, в тому числі п. 102 Порядку в редакції постанови Кабінету Міністрів від 09 грудня 2015 року № 1013.

Відповідно до п. 102 Порядку для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Згідно з п. 14 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Міністерство соціальної політики України в листі від 28 квітня 2016 року № 201/10/137-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в наступному: «Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник».

Як приклад в цьому листі зазначено: «Враховуючи викладене та наведені у листі дані, для працівника, який працює з лютого 2014 року, обчислення індексу споживчих цін має здійснюватися з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у квітні 2012 року, то для визначення суми індексації такому працівнику з грудня 2015 року має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з травня 2012 року».

Мінсоцполітики в листі від 23 червня 2020 року №76/0/214-20 надало роз`яснення: «Починаючи з грудня 2015 року до чергового підвищення посадових окладів згідно із рішенням Уряду обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мало здійснюватися з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець, а саме з лютого 2008 року».

Верховний Суд в постанові від 22 липня 2020 року в справі № 400/3017/19 (щодо періоду після з 01 грудня 2015 року) зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. При цьому Суд погодився, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів наказано вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

01 січня 2008 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», якою були встановлені підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені додатком №1 до цієї Постанови. Вказана постанова втратила чинність 01 березня 2018 року.

01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів. Згідно з вказаною Постановою відбулося наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців.

Отже, січень 2008 року та березень 2018 року є місяцями підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, а березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців починаючи з 01 березня 2018 року.

Враховуючи, що позивач проходив військову службу у відповідача з 12.07.2021 по 25.05.2022 року, таким чином нарахування індексації грошового забезпечення позивачу щодо спірного періоду повинно проводитися із застосуванням базового місяця - березень 2018 року.

Відповідачем на адресу суду в якості доказів була надана довідка від 03.02.2023 року №524/291 нарахованої та виплаченої суми індексації грошового забезпечення позивача за період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року на загальну суму 6 229,02грн. та відзив на позовну заяву, в якому представником відповідача було зазначено наступне згідно облікових бухгалтерських відомостей, позивачу в період його проходження військової служби у складі КЕВ м. Луганськ з 12.07.2021 по 25.05.2022 року, щомісячно нараховувались суми індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця березня 2018 року.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

Як встановлено судом, представником відповідача копію відзиву та додатків було відправлено рекомендованим поштовим відправленням від 08.02.2023 року на адресу позивача, що підтверджується корінцем сплати за поштове відправлення №168. Відповідно до трекінгу зазначеного на сайті https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html - повідомлення було отримано особисто 17.02.2023 року.

Станом на дату розгляду зазначеної справи з боку позивача, його представника адвоката Плужника Максима Валерійовича на адресу суду ані відповіді на відзив, ані будь якого заперечення стосовно застосування базового місяця березень 2018 року, або заперечень стосовно суми індексації отриманої позивачем за період несення ним військової служби у відповідача відповідно до довідки наданої в якості додатку до відзиву надано не було.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем при розрахунку індексації заробітної плати позивача за період несення ним служби з 12.07.2021 по 25.05.2022 року був застосований базовий місяць березень 2018 року, була позивачу нарахована індексація грошового забезпечення та виплачена у загальному розмірі 6 229,02 грн. Враховуючи, що позовними вимогами позивача було визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у не здійсненні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця березень 2018 року. Як встановлено судом, відповідачем було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження ним служби з 12.07.2021 по 25.05.2022 року із застосуванням базового місяця березень 2018 року. Позивачем не спростовано суму індексації або порядок нарахування такої індексації шляхом зазначення в позовній заяві або в відповіді на відзив Таким чином, суд не вбачає в діях відповідача протиправної бездіяльності відносно нарахування позивачу індексації та позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а доводи ОСОБА_1 , викладені у адміністративному позові, є необґрунтованими та безпідставними.

Так само як і не підлягає задоволенню позовна вимога позивача про задоволення похідної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.07.2021 по 25.05.2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця березень 2018 року, тому що відповідачем була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення з застосуванням базового місяця березень 2018 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

З огляду на викладене, відповідач належними та допустимими доказами довів, що при нарахуванні та виплаті позивачу індексації заробітної плати із застосуванням базового місяцю березень 2018 року, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганськ про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення складено та підписано 25 квітня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець