Справа № 420/383/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/383/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 04.12.2022 року № 252

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.12.2022 року за № 252 про притягнення до дисциплінарної відповідальності штаб-сержанта ОСОБА_1 головного сержанта роти вогневої підтримки основних підрозділів військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що згідно з оскаржуваним наказом його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за приховування судимостей під час призначення на посаду, проте, позивач вказує, що під час постановки на облік повідомляв, що у 2013 році його вироком суду було засуджено за злочин, тобто був судимим. Вказані відомості було відображено у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_2 від 08.05.2018 року. ЗУ «Про військовий обов?язок та військову службу» передбачено, що Збройні Сили не можуть комплектуватися особами, засудженими за скоєння злочину, передбаченого ст. 111-1 КК України, проте, позивач було визнано винним у вчиненні злочину з зовсім іншою кваліфікацією.

Ухвалою суду від 07.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

09.03.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким відповідач не визнає позов у повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що позивач не повідомляв про наявність у нього судимостей чи перебування під слідством, що, очевидно характеризує його морально-ділові якості та є порушенням ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

21.03.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 454 від 29.10.2022 року, штаб-сержанта ОСОБА_1 , якого наказом начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України № 124-РС від 25.10.2022 року призначено на посаду головного сержанта роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , визначено вважати таким, що 29.10.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 129 від 10.11.2022 року, призначено проведення службового розслідування за фактом приховування судимостей при призначенні на посаду штаб-сержантом ОСОБА_1 .

Згідно з актом службового розслідування від 30.11.2022 року, при пред`явленні штаб-сержантом ОСОБА_1 документів на оформлення на службу у ВЧ НОМЕР_3 , начальник групи персоналу військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_2 звернув увагу на відсутність військового квитка, замість якого було надано тимчасове посвідчення, в якому була присутня відмітка в вигляді штампу «НЕВОЕННООБЯЗАНЫЙ» та вказано, що ОСОБА_1 був виключений з військової служби на підставі ст. 18 п.1 пп.6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». На пряме запитання, що означає цей штамп та чи є в нього ті, чи інші обмеження, ОСОБА_1 відповів, що це пов`язано зі спробою зняття з обліку для виїзду за кордон в 2018р. Це визвало підозру, тому що ст. 18 п.1 пп.6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» означає, що від військової служби звільняються громадяни України які були засуджені за вчинення злочину до позбавлення волі, обмеження волі, у тому числі із звільненням від відбування покарання. Тому, лейтенант ОСОБА_2 зробив запит, та отримав інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 судимості, та вироку суду, згідно якого він був засуджений. З цього приводу можна встановити, що ОСОБА_1 ввів в оману та приховав факт наявності в нього судимості. Приховуванням факту судимості, ОСОБА_1 незаконно потрапив в лави Збройних Сил України та цей факт був прихований від членів атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 , що потягло за собою порушення ст. ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст. 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2022 року № 252, штаб-сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено «догану» та повернуто до виконання своїх службових обов?язків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут).

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 12 Статуту визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно зі статтею 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені вказаним Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Дисциплінарного статуту).

Положеннями статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Відповідно до статей 86, 87 Дисциплінарного статуту, порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України.

Згідно з статтею 92 Дисциплінарного статуту, якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для покарання військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Статтею 96 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках не пізніше ніж за три місяці від дня його складення.

Згідно з статтею 97 Дисциплінарного статуту, про накладення дисциплінарного стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Судом встановлено, що підставою для проведення службового розслідування став факт приховування позивачем під час призначення на посаду головного сержанта роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 наявності в нього судимості.

Разом з тим, згідно з наявним в матеріалах службового розслідування вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.06.2014 року у справі № 754/13777/13-к, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, пп.3 ч. 2 ст. 115, ст. 12 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про військовий обов?язок та військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування не можуть комплектуватися особами, які мають судимість за вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченого статтею 111-1 Кримінального кодексу України, якщо така судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності у ОСОБА_1 не знятої чи не погашеної судимості за вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченого статтею 111-1 Кримінального кодексу України, що є перешкодою для служби у Збройних Силах України.

Статтями 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено вимоги до військовослужбовців, тоді як на момент вчинення злочину та при прийнятті Деснянським районним судом м. Києва вироку від 02.06.2014 року у справі № 754/13777/13-к, ОСОБА_1 не був військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 .

Представник відповідача самостійно вказує про те, що лейтенант ОСОБА_2 , при оформленні документів під час призначення позивача на посаду головного сержанта роти вогневої підтримки основних підрозділів військової частини НОМЕР_1 , прямо запитав у позивача чи є в нього ті, чи інші обмеження щодо проходження служби, на яке ОСОБА_1 відповів, що не має.

Суд встановив, що таких обмежень і не було.

Суд зазначає, що згідно з положеннями Дисциплінарного Статуту, підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є невиконання (неналежне виконання) ним своїх службових обов`язків, а не дії вчинені ним у минулому, про які він не повідомив при прийнятті на службу та які не є перешкодою для проходження служби.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.12.2022 року за № 252 про притягнення до дисциплінарної відповідальності штаб-сержанта ОСОБА_1 головного сержанта роти вогневої підтримки основних підрозділів військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд робить висновок що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 04.12.2022 року № 252.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.12.2022 року за № 252 про притягнення до дисциплінарної відповідальності штаб-сержанта ОСОБА_1 головного сержанта роти вогневої підтримки основних підрозділів військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 21.04.2023 року, з урахуванням знаходження судді у щорічній відпустці.

Суддя Н.В. Бжассо