Справа № 751/2808/22
Суддя: Яременко І. В.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/2808/22
Провадження №2-а/751/17/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Яременко І.В.,

секретаря Шевченко А.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора взводу 1 роти 4 БУПП в Чернігівській області ДПП Скитер Ірини про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УПП в Чернігівській області ДПП, в якому просить скасувати постанову серії БАД № 154982 від 24.07.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автомотичному режимі у виді штрафу 20400 грн та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відносно нього 24.07.2022 року інспектором взводу 1 роти 4 БУПП в Чернігівській області ДПП Скитер Іриною винесено постанову про адміністративне правопорушення серія БАД №154982, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП України та накладено штраф в розмірі 20400 грн. Вважає, що вказана постанова винесена незаконно та зазначає, що 01.02.2020 Новозаводським районним судом міста Чернігова його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 24.07.2022 близько о 19 год він як військовослужбовець, отримав від командування РС «ОУН-ПІВНІЧ» ДБ ОУН наказ про негайну доставку інформації до місця дислокації підрозділу. Доставка інформації мала бути виконана в найкоротший термін для запобігання настання більш тяжких наслідків, які несли загрозу життю та здоров`ю особового складу підрозділу. Не зважаючи на те, що командуванню було відомо, що він позбавлений раніше права на керування транспортними засобами, було надано службовий транспортний засіб для якнайшвидшого виконання цього наказу. Будучи на виконанні військового завдання керував автомобілем, виключно в межах крайньої необхідності, які направлені на усунення небезпеки життю та здоров`ю особового складу РС «ОУН-ПІВНІЧ» ДБ ОУН у складі ЗСУ, що у свою чергу несе загрозу державному порядку під час воєнного стану, а заподіяна шкода є менш значною, ніж відвенена. Просить скасувати постанову.

Ухвалою Новозаводського районного суду від 04.08.2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.08.2022 від представника відповідача Цибулько Т.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими. Вказує, що інспектором патрульної поліції було винесено постанову в силу законних підстав, інспектор діяв відповідно до чинного законодавства, було дотримано процедури підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. У відзиві зазначено, що близько 24.07.2022 о 19 год 05 хв був зупинений транспортний засіб «NISSAN JUKE» н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , оскільки транспортний засіб мав пошкодження, що могли свідчить про те, що транспортний засіб може бути об`єктом чи знаряддям учинення ДТП. Водій не мав посвідчення водія, особу було встановлено за паспортом громадянина України, та в подальшому було встановлено, що рішенням суду він позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік, що вказує на порушення п. 2.1. а ПДР України. Вказує, що з відеозапису вбачається, що в транспортному засобі знаходився пасажир, що мав посвідчення водія та право керувати транспортними засобами, але не зважаючи на це позивач усвідомлюючи, що порушує ПДР України та вчиняє адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом та намагався ввести поліцейських в оману. Стверджуючи, що втратив посвідчення водія. Вважає, що інспектор діяв виключно у межах повноважень та відповідно до чинного законодавства.

22.09.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив в якій він вказує, що його дії вчинені у стані крайньої необхідності та направлені на усунення небезпеки життю та здоров`ю особового складу РС «ОУН-ПІВНІЧ» ДБ ОУН у складі ЗСУ, що у свою чергу несе загрозу державному порядку під час воєнного стану, а заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена. Вказує, що дійсно під час виконання завдання в автомобілі знаходився пасажир, але не зважаючи на те, що він мав при собі посвідчення водія, він не міг керувати автомобілем, оскільки напередодні вживав алкоголь, про що повідомив працівника поліції.

На підставі ст.262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі постанови БАД № 154982 від 24.07.2022 року інспектором взводу 1 роти 4 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 21.07.2022 о 19 год. 05 хв., в м. Чернігові вул. Ріпкінська, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом на підставі постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.02.2022, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі 20400 грн (а.с.7).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.8 ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, законом, здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст. 126 КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормою ч. 4 ст. 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до постанови Новозаводського районного суду м. Чернвгова від 01.02.2022 у справі 751/9576/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 30,31).

Судом було оглянути відео файли, надані відповідачем до відзиву з яких вбачається, що позивач був зупинений патрульними та йому запропоновано надати документи, що посвідчують право керування транспортним засобом. При цьому, ОСОБА_1 спочатку стверджував, що втратив посвідчення водія, хоча знав, що його було позбавлено права керування транспортними засобоми. При всановленні особи ОСОБА_1 інспектором було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнає свою вину та погоджується, що він не має водійських прав, так як позбавлений права керування.

Щодо того, що факт керування транспортним засобом позивач обгрунтовує станом крайньої необхідності.

За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення, або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 18 КУпАП визначено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Варто роз`яснити, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, загроза. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Такий висновок міститься у постанові ВС від 21.12.2018 у справі №686/5225/17. Позивачем не доведено, що він діяв у стані крайньої необхідності.

При цьому, служба позивача у Збройних Силах України не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Також суд бере до уваги, що вказана подія мала місце не в зоні бойових дій на півдні чи сході України, а на території м. Чернігова. За таких обставин суд не вбачає в діях позивача крайньої необхідності.

Крім того, право на захист позивачу було повністю забезпечено в ході оскарження спірної постанови в судовому порядку, де позивач мав змогу навести всі свої доводи по суті правопорушення.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне порушення, допущене позивачем, підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема відеоматеріалами з місця події, суд доходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом марки «NISSAN JUKE» н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, відповідає вимогам закону та підстави для її скасування - відсутні. Отже, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 122, 159, 243, 246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції Національної поліції України, інспектора взводу 1 роти 4 БУПП в Чернігівській області ДПП Скитер Ірини про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31.03.2023

Суддя І.В. Яременко