Справа № 642/683/23
Суддя: Рубіжний С. О.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №642/683/23
Провадження №2-а/639/16/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справ про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Бабаскіна К.С., звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 725997 від 10.02.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 10.02.2023 року інспектором БУПП в Житомирській області ДПП відносно нього винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ст.121-3 КУпАП, якою накладене адміністративне стягнення в розмірі 1190 гривень. В постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначено наступне: «10.02.2023 10 год. 27 хв. на автодорозі Київ-Чоп-Уж город, 500 км, водій керував Т/3 з номерним знаком НОМЕР_1 , що не належить даному Т/3 і при перевірці документів не пред`явив поліс ОСЦПВВН т/з, чим порушив н. 2.4.А та п. 2.9.В ПДР України». Позивач вважає дії та постанову інспектора незаконними.

10.02.2023 будучи на поліцейському блок-посту до позивача звернувся поліцейський із вимогою про пред`явлення документів. ОСОБА_1 передав для перевірки поліцейському своє водійське посвідчення. Перевіряючи документи, поліцейський запитав що за номерний знак на автомобілі. На що отримав відповідь, що автомобіль тільки но привезенний із Німечини та їде на розмитнення. Перевіривши документ, інспектору не сподобався номерний знак, що був встановлений на автомобілі, та він вирішив написати оскаржувану постанову. При цьому, з жодними із доказів правопорушення, інспектор поліції не ознайомив. Через хвилин 10, поліцейський повернувся і повідомив, що він виніс останову із штрафом в розмірі 1190 грн. В свою чергу, жодного розгляду справу проведено поліцейським не було. Поліцейський не роз`яснював прав Позивачеві, чим грубо порушив вимоги КУпАП та процесуальні права. Отже, жодного розгляду справи чи то з`ясування обставин, що мають значення для справи, з боку поліцейського виконано не було. Встановивши данні, поліцейський нехтуючи своїми обов`язками, встановленими КУпАП, склав відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення без доказів того, шо позивач керував автомобілем, що номерний знак не належить вказаному транспортному засобу та без жодного належного розгляду справи.

У зв`язку з вищевикладеним позивач вважає постанову такою, що підлягає скасуванню і змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення направлено для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Згідно супровідного листа Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.03.2023 року вищевказана цивільна справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 30.03.2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2013 року для розгляду даної цивільної справи було визначено головуючого суддю Рубіжного С.О.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Призначено судове засідання.

11.04.2023 року на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 10.02.2023 о 10:17 год. керував т.з. Мazda СХ-5 реєстраційним номером НОМЕР_2 по а/д М-06 Київ-Чоп, 151 км. + 500 м. з номерним знаком НОМЕР_1 , що не належить цьому т.з. також під час перевірки документів не пред`явив діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.4 а та 2.9 в ПДР України.

При цьому, звертає увагу на те, що зі змісту оскаржуваної постанови та вимог Позивача з позовної заяви, встановлено, до у постанові в повній мірі викладено суть правопорушень, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Позивач вказані дії інспектора поліції підтверджує, однак лише вважає, що в даному випадку це не є порушенням Правил дорожнього руху. Проте, вказані міркування є надуманими та такими що не відповідають вимогам законодавства України. Оскільки, пункт 2.4 Правил встановлює, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. П. 21.4. цього Закону передбачає, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Зупинка транспортного засобу позивача мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду блокпоста в с. Іванівна, що розташований на а/д М-06 КиївЧоп 151 км. + 500 м., тому в поліцейського було достатньо підстави для зупинки транспортного засобу та перевірки всього пакету документів, у водія що керує транспортним засобом. Тому вважаю, що доводи позивача про відсутність у інспектора причини для зупинки його авто та вимоги пред`явити для перевірки документів визначених, п. 2.4 а) ПДР України є необгрунтованими та вчинені з метою уникнення адміністративної відповідальності. Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 не заперечує факту непред`явления страхового полісу на вимогу працівника поліції, однак вважає, що в розглядуваному випадку така вимога поліцейського є незаконною, а відтак не підлягала до виконання.

Крім того, зауважує, що на спростування факту наявності у Позивача діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів, до матеріалів позовної заяви долучено не було, що говорить про його відсутність.

10.02.2023 ОСОБА_1 керував т.з з транзитним номерним знаком НОМЕР_1 , який у реєстраційних документах на т.з. не вписаний, а в дійсності по свідоцтву про реєстрацію вказаному т.з. належить н.з. НОМЕР_2 , позивач вчинив порушення вимог ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Крім того, окремо зауважує, що процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків регулюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 з наступними змінами (далі - Порядок № 1388). Пункт 8 Порядку № 1388 містить перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, серед яких, зокрема, є оформлена в установленому порядку митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Відповідно до п. 47, 48 Порядку №1388 на транспортні засоби, що доставляються своїм ходом до місця державної реєстрації з підприємств-виробників, авторемонтних підприємств, торговельних організацій, з-закордону, також на зняті із обліку транспортні засоби видаються номерні знаки для разових поїздок строком на два місяці. Відмітка про видачу номерних знаків для разових поїздок побиться в реєстраційних документах або в документах, що що підтвежують правомірність придбання транспортних засобів. Згідно з п. 7 Порядку № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів. Позивачем не було надано суду жодного документу, зазначеного в пункті 8 Порядку № 1388, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів (зокрема договір купівлі-продажу). Відмітка про видачу номерних знаків для разових поїздок передбачена п 47, 48 Порядку в документах, також відсутня та позивачем до позовної заяви не долучено, з метою ухилення від вшиовдвальность Вказане позивач підтверджує своїми доводами наведеними у позові сторінка 8 - З останні абзаци та сторінка 9 -3 перші абзаци. Враховуючи вищевказане, звертаю увагу суду, що вчинення позивачем порушення п.2.9 «в» ПДР та постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року підтверджено належними і допустимими доказами, а постанова і серії ДП18 № 725997 від 10 лютого 2023 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неу переджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому скасуванню не підлягає.

Статтею 31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, сред яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозалису. Однак жодна норма закону не зобов`язує патрульного поліцейського фіксувати адміністративні правопорушення. Під час фіксування події та розгляду справи інспектор Носальський В.І. здійснював відеофіксацію на нагрудну камеру поліцейського, зокрема про це вказано в п. 7 оскаржуваної постанови, а саме боді камера з серійним номером 475568. Однак, звертаємо увагу суду, що відповідно Наказу МВС від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» Розділ VIII, п. З Строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб; 2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб; 3) у стаціонарних системах, які використовуються під час відбору кандидатів на службу до поліції,- 60 діб; 4) під час проведення поліцейськими навчальних занять та навчальних зборів зі службової підготовки - встановлюється керівником навчань. Оскільки постанова була винесена 10.02.2023, на момент отримання ухвали суду, а саме 05.04.2023 відео з бодікамери інспектора відсутнє. Оскільки оскаржувана постанова винесена 10.02.2023, тому відеоматеріали щодо цієї справи з портативного відеореєстратора інспектора Носальського В.І. зберігалися в УПП в Житомирській області ДПП тільки до 10.03.2023.

Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу Позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень причин його зупинки, крім того він жодним чином їх і не заперечував. Пунктом 8 оскаржуваної постанови, підтверджується роз`яснення позивачу норм ст. 268 КУпАП та ст. 289 КУпАП. Отже, сукупно оцінюючи вказані факти та те що безпосередньо інспектор поліції вказаний момент особисто зафіксував, говорять про порушення Позивачем правил дорожнього руху та намагання його уникнути шляхом звернення до суду з безпідставним позовом.

Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора Позивачем не надано. За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, вважаю, що інспектор під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. В даному випадку Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, щопорушення він не вчиняв або що його вина у цьому відсутня.

В судове засідання 20.04.2022 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, в позовній заяві його представник ОСОБА_2 просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника.

Представник відповідача Департаменат патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомірській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, діях чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з копії постанови серії ДП18 №725997 від 10.02.2023 року, інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП старшимо лейтенантом поліції ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190,00 грн. В тексті постанови зазначені обставини правопорушення, а саме, що 10.02.2021 року о 10.02.2023 о 10:17 год. керував т.з. Мazda СХ-5 реєстраційним номером НОМЕР_2 по а/д М-06 Київ-Чоп, 151 км. + 500 м. з номерним знаком НОМЕР_1 , що не належить цьому т.з. також під час перевірки документів не пред`явив діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.4 а та 2.9 в ПДР України. В оскаржуваній постанові є особистий підпис позивача ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав за ст.268 КУпАП, та строку оскарження за ст.289 КУпАП. (а.с. 9).

Частиною 1 статті 126 КУпАП, визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка) та передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пунктом 2.9 в Правил встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Тобто, стягнення накладається за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, і вимоги даної статті не зобов`язують інспектора притягувати до відповідальності особу за всі вчинені правопорушення.

Посилання позивача на нявність у нього полісу у вигляді зеленої картки, оформлений німецькою мовою не знайшло свого підтвердження, так як матеріали справи не містять зазначеної копії, як і копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Щодо міркувань позивача про незаконну та безпричинну зупинку транспотроного засобу суд ставиться критично. Позивачем в позові зазначено, що вимога про пред`явлення документів мала місце на блок-посту.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації /РФ/ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану, в Україні неодноразово продовжувався. Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України N 389-VIII від 12.05.2015 р. "Про правовий режим воєнного стану". Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 8 цього Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів. Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному КМ України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України. Постановою КМ України № 1456 від 29.12.2021 р. затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Випадки, коли уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, визначені п. 7 вказаного Порядку. До таких відносяться знову ж таки: існування підстав, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом. У разі виявлення під час перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян ознак складу кримінального та/або адміністративного правопорушення затримання таких осіб та вилучення відповідних речей здійснюється відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 12 зазначеного Порядку). Крім того, порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1455 (далі Порядок №1455) визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Під терміном блокпост мається на увазі посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану; Згідно п. 10 Порядку № 1455 Заходи з контролю в`їзду/виїзду включають перевірку на блокпостах: документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо).

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставним посилання позивача ОСОБА_1 про незаконність дій працівників поліції під час розгляду та притягненню його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Отже, факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст.126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення

За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язковго страхуівння цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пед`явити такі документи, суд приходить до висновку про те, що інспектор, приймаючи оскаржувану постанову, діяв в межах своїх повноважень, крім того суд не вбачає в діях інспектора порушень закону, на які посилається позивач в позові, а також таких порушень, що мають тягнути скасування оскаржуваної постанови.

Така правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справі №465/6677/16-а від 21 листопада 2018 року, у справі №524/126/17 від 16 серпня 2019 року, у справі №127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, у справі №545/3654/16-а від 19 лютого 2020 року.

Таким чином, інспектор, як посадова особа Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Житомирській області, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, подія якого, склад і вина правопорушника повною мірою доведені під час розгляду адміністративної справи.

Доводи позивача, викладені в позові висновків інспектора, викладених у постанові не спростовують.

Підставами притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугували відсутність страхового полісу, реєстраційних документів, що підтверджують належність номерного знаку транспортному засобу./Звертаючись до суду з позовом позивач посилається, що всі документи були надані працівнику поліції, але не були прийняті до уваги, не роз`яснені права та позбавлено можливості надати пояснення.

Проте суд критично оцінює зазначені доводи. Звертаючись до суду з позовом, визначає, що відповідач повинен довети правомірність свого рішення.

Відповідачем у відзиві визначени всі вчинені дії з посиланням на вимоги законодавства, відсутність необхідних документів, що в свою чергу стало підставою для винесення постанови.

Суд приймає до уваги посилання представника відповідача на правовий висновок Верховного Суду у постанові по справі №760/2846/17 про те, що «відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу». Відповідно до змін, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України). Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Позивачем не спростовано того факту, що він керував транспортним засобом з намерними знаками, що йому належать та ним було предявлений діючий поліс Зелена карта. Звертаючись до суду, ОСОБА_1 не додав до адміністративного позову копії полісу обов`язковго страхуівння цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу постійне та тимчасове.

Подавши позов, зазначив, що в нього відсутні реєстраційні документи на номерні знаки, оскільки транспортний засіб є розмитненим, під час здійснення чого всі докумети були відібрані відповідними органами.

Зазначені посилання суд оцінює критично, оскільки як зазначено вище, оскаржувану постанову винесено інспектором поліції 10.02.2023, з позовм позивач звернувся 12.02.2023, який сформовано в системі «Електроний суд». Проте не зазначено коли було здійснено розмитнення транспортного засобу, та реалізовуючи право на оскарження постанови мав можливість надати суду відповідні документі для підтвердження своїх доводів.

Також суд враховує, що згідно постанови позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується його підписом.

На підставі вищезазначеного, суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст. ст. 139, 143 КАС України та, оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, то судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 139, 143, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.121, 121-3, 126, 205, 220, 222, 247, 251, 268, 283 КУпАП України, Законом України «Про Національну поліцію», Конституцією України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справ про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомірській області,місцезнаходження: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, буд. 31.

Повне рішення складено 20.04.2023 року.

Суддя С.О. Рубіжний