Справа № 420/4035/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/4035/23
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Дата і місце ухвалення 02.03.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі Рітейл Груп» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року по справі № 420/4035/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі Рітейл Груп» до Головного управління ДПС в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27.02.2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Колібрі Рітейл Груп» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати розпорядження №114118, №114120 від 24.01.2023 року про анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю паливом, виданої Головним управлінням ДПС в Одеській області 15.02.2021 року; зобов`язати Головне управлінням ДПС в Одеській області видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання ліцензії реєстраційний номер 2100004, з терміном дії з 15.02.2021р. по 15.02.2026р. на право здійснення роздрібної торгівлі пальним та поновити інформацію (внести відомості) в Реєстр про таку ліцензію, видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання ліцензії реєстраційний номер 2100004, з терміном дії з 15.02.2021р. по 15.02.2026р. на право здійснення роздрібної торгівлі пальним.

Разом із позовною заявою ТОВ «Колібрі Рітейл Груп» подало до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив зупинити дію оскаржуваних розпоряджень № 114118, № 114120 від 24.01.2023 про анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю паливом, виданої 15.02.2021 року товариству з обмеженою відповідальністю «Колібрі Рітейл Груп».

В обґрунтування поданої заяви позивач посилався на те, що основним видом економічної діяльності товариства є роздрібна торгівля пальним, і така діяльність може здійснюватися лише при наявності у суб`єкта господарювання відповідної ліцензії.

Заявник посилався на те, що дія спірних розпоряджень вже до вирішення даного спору по суті робить неможливим продовження позивачем господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним та призведе до зупинення господарської діяльності, що, в свою чергу, призведе до невиконання позивачем своїх зобов`язань перед покупцями палива, які вже оплатили вартість товару та отримали замість палива талони на відпуск бензину, дизельного палива, скрапленого газу. Позивач вказував на те, що на даний час на Контейнерній АЗС модульного типу позивача зберігаються на відповідальному зберіганні декілька тисяч літрів палива, які вже оплачені третіми особами, а неможливість його відпуску покупцям (власникам товару) призведе до підриву ділової репутації ТОВ «Колібрі Рітейл Груп», а також до розірвання контрактів з покупцями та у майбутньому може призвести до численних судових процесів з приводу сплати штрафних санкцій на користь контрагентів (покупців палива). Позивач вважав, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпоряджень відповідача істотно ускладнить ефективний захист прав та інтересів підприємства від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: право здійснювати самостійно без обмеження господарську діяльність, оскільки анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним призведе до негативних наслідків для підприємства, зокрема, до неможливості здійснення господарської діяльності через зупинення КАЗС; можливого розірвання ділових відносин з контрагентами та погіршення ділової репутації підприємства, а забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право підприємства на здійснення господарської діяльності та надасть можливість підприємству, до остаточного вирішення даного спору, реалізовувати своє право на здійснення своєї господарської діяльності, а також безперебійно забезпечувати потреби Збройних сил України, правоохоронних органів та населення у пальному під час війни. Зокрема, як вказав позивач, серед покупців, також є комунальні заклади, які обслуговують критичну інфраструктуру с. Лиманка, Одеської області, лікувальні та освітні заклади, а паралізація діяльності вказаних підприємств (ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Баст-Офіс», ТОВ «Центр Естетичної та Відновлюваної медицини», ТОВ «Комунсервіс») в умовах воєнного часу та особливо при відключені електроенергії призведе до соціального напруження та невідворотнім наслідкам.

На думку позивача, незастосування запропонованого товариством способу забезпечення позову до вирішення спору по суті, з огляду на правові наслідки від виконання спірних розпоряджень, створює реальну загрозу правам та інтересам товариства та його контрагентів, для відновлення яких, у випадку задоволення позову, ТОВ «Колібрі Рітейл Груп» та його контрагентам необхідно буде докласти значних зусиль та витрат і при цьому, неможливість здійснення ТОВ «Колібрі Рітейл Груп» свого основного виду господарської діяльності матиме негативний вплив не тільки безпосередньо на товариство, як суб`єкта господарювання, а також і на третіх осіб, якими є: контрагенти позивача - покупці, що вже оплатили вартість пального та отримали замість палива талони (картки) на відпуск пального; наймані працівники позивача та їх родини у вигляді неотримання регулярної заробітної плати та відповідні бюджети та фонди, до яких позивач, як суб`єкт господарювання не зможе відраховувати відповідні податки та обов`язкові платежі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Колібрі Рітейл Груп» подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що в даному випадку є очевидні ознаки протиправності оскаржуваних розпоряджень Головного управління ДПС в Одеській області. Так, апелянт зазначив, що підставами анулювання ліцензій позивача на роздрібну торгівлю паливом стала відсутність акту вводу в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, а саме, на автозаправні станції. Однак, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що товариство здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі паливом на бетонному майданчику за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, с. Лиманка, вул. Зоряна, 46/2, де установлено модульну АЗС у контейнерному виконанні, тобто улаштування модульної АЗС не передбачає проведення будівельних робіт, зокрема, із влаштування фундаменту, а тому при її розміщенні не виникає обов`язку щодо прийняття в експлуатацію такого об`єкта.

Вказане, на думку позивача, свідчить про безумовну протиправність оскаржуваних розпоряджень.

В обґрунтування наявності такої ознаки для вжиття заходів забезпечення позову як порушення прав позивача та ускладнення їх відновлення у разі невжиття заходів забезпечення позову, позивач посилався на те, що не зупинення дії оскаржуваних рішень спричинить завдання матеріальної шкоди безпосередньо позивачеві та третім особам, які належать до об`єктів критичної інфраструктури місцевості, для яких в умовах воєнного стану неприпустимо залишатись без пального.

На думку товариства заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам, відповідають предмету позову та безпосередньо пов`язані з ним, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду по суті, а також є адекватним та ефективним способом забезпечення позову для забезпечення виконання судового рішення.

Також апеляційна скарга містить доводи щодо наявності підстав для забезпечення позову, викладені товариством у поданій до суду першої інстанції заяві про забезпечення позову.

З огляду на викладене в апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року та задовольнити заяву ТОВ «Колібрі Рітейл Груп» про забезпечення позову.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції (ч. 3 ст. 150 КАС України).

Положеннями статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами частини 2 статті 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову має пересвідчитись, зокрема, у тому, що дійсно невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією із гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист особи, який неможливий без негайного втручання суду.

В даному випадку предметом оскарження є розпорядження Головного управління ДПС в Одеській області про анулювання ліцензій ТОВ «Колібрі Рітейл Груп» на право роздрібної торгівлі пальним.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP (далі - Закон №481/95-BP), ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

При цьому, анулювання ліцензії це позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що діяльність, яка пов`язана із торгівлею пальним передбачає його розміщення, зберігання, відпуск, тобто така господарська діяльність безпосередньо пов`язана із поводженням з небезпечними речовинами, яким є пальне, а тому така діяльність підлягає обов`язковому ліцензуванню.

Ліцензування забезпечує певний контроль за діяльністю суб`єктів господарювання, в тому числі, свідчить про безумовну відповідність такої діяльності певним стандартам, відповідність її вимогам чинного законодавства та дотримання суб`єктом господарювання умов, визначених законодавством, за яких дозволяється здійснення такого виду діяльності, в даному випадку діяльності, яка пов`язана із небезпечними речовинами та може створювати ризик для життя та здоров`я людей.

Як встановлено в ході розгляду справи, підставою для анулювання ліцензії товариства став факт подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, тобто уповноваженим органом піддано під сумнів сам факт правомірності отримання позивачем ліцензії на право здійснення такого виду діяльності як роздрібна торгівля пальним.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що вжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення дії розпоряджень уповноваженого органу про анулювання ліцензії ТОВ «Колібрі Рітейл Груп» фактично призводить до відновлення діяльності товариства, за обставин не встановлення достеменного дотримання позивачем вимог чинного законодавства, які передбачають можливість для суб`єктів господарювання здійснювати такий вид господарської діяльності.

При цьому колегія суддів вважає, що перевірка правомірності та обґрунтованості оскаржуваних розпоряджень відповідача про анулювання ліцензій ТОВ «Колібрі Рітейл Груп» у спірних правовідносинах може бути здійснена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи та надання їм судом правової оцінки, тобто за наслідком розгляду справи по суті. Це слідує з доводів, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, які не свідчать про безсумнівну протиправність оспорюваних розпоряджень відповідача. Наведеним у позовній заяві доводам позивача повинна бути надана правова оцінка в рамках розгляду даної справи.

З цих підстав необґрунтованими є доводи апелянта про очевидну протиправність оскаржуваних розпоряджень, оскільки під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість адміністративного позову не досліджується. Питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

В свою чергу, дослідження поданої позивачем заяви про забезпечення позову свідчить про те, що позивачем не зазначено, в чому полягає неможливість захисту його порушених прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, не мотивовано наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому навіть у підтвердження наведених у заяві доводів щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову позивачем не надано жодного доказу.

Колегія суддів вважає, що забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник, означало би вирішення спору по суті, оскільки у такому разі суд своєю ухвалою фактично відновлює становище позивача до вирішення справи по суті, тоді як ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни прав та обов`язків учасників справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів таких правовідносин. Такі рішення можуть мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 826/16216/18 та від 23.01.2020 у справі №640/1945/19.

Слід також відмітити, що вирішення заявлених позовних вимог полягає у констатації правомірності чи протиправності оскаржуваних розпоряджень і позбавлення їх правових наслідків шляхом скасування. З огляду на зазначене, у справі з такими позовними вимогами не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, а тому і заходів забезпечення позову вони не потребують.

Врахувавши наведене вище в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутністі визначених у статті 150 КАС України обставин для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 150, 152, 154, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі Рітейл Груп» залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук