Справа № 120/8539/22
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 квітня 2023 р. Справа № 120/8539/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії №76 від 08.06.2022 їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Підставою відмови стало не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 21.01.1993 по 29.01.1997 року в ТОВ "Асторія", оскільки в трудовій книжці запис не завірений належним чином.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано додаткові докази.

У встановлений судом строк представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що відділом перерахунку пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в умовах екстериторіальності розглянуто звернення позивача від 02.06.2022 року щодо призначення пенсії та прийнято рішення №76 від 08.06.2022 року про відмову в призначенні пенсії.

Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, а саме 29 років ( з 01.01.2022 по 31.12.2022). При цьому, позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 21.01.1993 по 29.01.1997, оскільки запис не завірено належним чином. Страховий стаж позивача становить 23 роки 10 місяців 0 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу у позивача, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Ухвалою суду від 09.11.2022 року запропоновано позивачу в межах 7-ти денного строку з дня вручення (отримання) копії даної ухвали висловити свою позицію щодо заміни первісного відповідача (Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) належним відповідачем (Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) або залучення до участі у справі співвідповідача (Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області), подавши відповідне клопотання про заміну або залучення такої особи, або висловити заперечення чи навести інші доводи з даного процесуального питання.

Ухвалою суду від 14.11.2022 року за клопотанням представника позивача залучено до участі в справі як співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач 2). Цією ж ухвалою встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області 15-денний строк, з дня отримання даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 261 КАС України.

Ухвалу суду доставлено до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 17.11.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У визначений судом строк Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відзив на позовну заяву до суду не подало.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Також суд зауважує, що від відповідача 2 на адресу суду не надходило заяв про неможливість вчасно подати відзив та продовження строків для його подачі.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду та вирішення даної справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку письмового провадження.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненні пенсійного віку - 60 років звернулася 02.06.2022 року до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви додала наступні документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт, свідоцтво про шлюб, трудову книжку НОМЕР_1 , довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000р.

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_2 від 18.08.1980, яка видана на ім`я ОСОБА_1 , позивач працювала: з 14.08.1980 по 11.05.1981 - посудомийкою столової №3 у Воєнторг № 179; з 27.07.1981 по 03.01.1986 - лаборантом Вінницького Державного проектного інституту; з 14.05.1986 по 08.07.1986 - тимчасовою нянею в яслях-сад Козятинського відділення Північно-Західної з.д.; з 08.07.1986 по 17.05.1991 - прибиральником виробничих приміщень Козятинського комбінату харчування; з 17.05.1991 - переведена лоточником в кіоск 1 на базі комбінату громадського харчування створеного ДкТк підприємство громадського харчування "Асторія"; 21.01.1993 звільнена по переводу до Козятинського державного комунального торгово-комерційного підприємства громадського харчування "Асторія"; з 21.01.1993 по 30.01.1997 - працювала по переводу з Козятинського комбінату громадського харчування на посаді лоточника Козятинського державного комунального торгово-комерційного підприємства громадського харчування "Асторія"; з 30.01.1997 прийнята по переводу на посаду лоточника в ТОВ "Асторія", 25.05.1999 - звільнена з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України; з 17.06.1999 по 11.06.2000 перебувала на обліку в Козятинському районному центрі зайнятості; з 01.08.2013 - в ДПТНЗ "Козятинська МВПУЗТ" прийнята на посаду прибиральниці службових приміщень.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківські області № 76 від 08.06.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме 29 років ( з 01.01.2022 по 31.12.2022). Зазначено, що страховий стаж особи становить 23 роки 10 місяців 0 днів. За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 21.01.1993 по 29.01.1997, оскільки запис не завірено належним чином.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами в справ, суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Матеріали справи свідчать, що станом на дату звернення до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (02.06.2022) позивач досяг 60-річного віку ( дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ), необхідного для призначення пенсії, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із відповідною заявою, додавши до неї необхідні документи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківські області № 76 від 08.06.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме 29 років ( з 01.01.2022 по 31.12.2022). Зазначено, що страховий стаж особи становить 23 роки 10 місяців 0 днів. При цьому, за результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 21.01.1993 по 29.01.1997, оскільки запис не завірено належним чином.

Надаючи оцінку посиланням відповідача на те, що записи про період роботи з 21.01.1993 по 29.01.1997 не завірені належним чином, як на підставу для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, суд зауважує таке.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Положення пункту 1.5 Інструкції 1.5. вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.

Підсумовуючи суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку чи інвалідності на загальних підставах.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування спірного періоду роботи з 21.01.1993 по 29.01.1997 в страховий стаж позивача, з підстав вказаних в рішенні №76 від 08.06.2022.

При цьому суд наголошує, що відповідний період роботи належним чином відображений в трудовій книжці позивача, а оскаржуване рішення не містить обґрунтування чому наявний трудовий стаж позивача не може бути підтверджений саме на підставі відповідних записів у трудовій книжці.

Матеріали справи свідчать та встановлено судом, що записи про період роботи позивача 21.01.1993 по 30.01.1997 містяться в її трудовій книжці НОМЕР_2 від 18.08.1980 року.

Крім того, слід зауважити, що записи про спірний період роботи не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Записи засвідченні печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи. Отже, відсутні підстави для неврахування вказаних періодів при визначенні страхового стажу позивача.

В той же час, зазначаючи в оскаржуваному рішенні про відмову в призначенні пенсії, що за результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 21.01.1993 по 29.01.1997, оскільки запис не завірено належним чином, відповідач - 2 не вказує, які саме недоліки ним виявлено, що унеможливлює перевірку таких тверджень судом та свідчить про голослівність та безпідставність висновків відповідача - 2.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Враховуючи наведене, суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний підтверджений стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При вирішенні справи "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що наданими доказами підтверджується трудовий стаж позивача з 21.01.1993 по 30.01.1997, а записи у трудовій книжці НОМЕР_2 від 18.08.1980 року є достатніми для зарахування до страхового стажу позивача відповідних вищезазначених періодів роботи.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 76 від 08.06.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, у зв`язку з визнанням судом протиправним рішення відповідача про відмову в призначені пенсії та його скасування з підстав протиправності щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 21.01.1993 по 30.01.1997, належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача, враховуючи заявлені позовні вимоги, буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 від 18.08.1980 року, а саме з 21.01.1993 по 30.01.1997.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №76 від 08.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 від 18.08.1980 року, а саме з 21.01.1993 по 30.01.1997.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківська область, 61000, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна