Справа № 120/16961/21-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16961/21-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

19 квітня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сапальової Т.В. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушнір В. В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідачів: Кавун О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.01.2023 позовні вимоги задоволено частково.

Крім того, додатковим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 стягнуто з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2021 по 10.01.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за №100 та довідки Вінницької обласної прокуратури від 12.12.2022 за № 21-Ф-291 в сумі 112 325,40грн., з вирахуванням при виплаті встановлених законом податків і зборів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із додатковим рішенням Офісом Генерального прокурора подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач заперечив доводи апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні, а оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.

Представник Офісу Генерального прокурора та Вінницької обласної прокуратури в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, скасувати оскаржуване додаткове рішення і прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовної вимоги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом заявлено наступні позовні вимоги: визнати протиправними дії Вінницької обласної прокуратури щодо не нарахування ОСОБА_1 заробітної плати в розмірі, визначеному ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язати Вінницьку обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату за період з 27.05.2021 по 28.10.2021, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період; визнати протиправним та скасувати Рішення № 5 про неуспішне проходження прокурором атестації кадрової комісії № 16 від 07.10.2021; визнати протиправним та скасувати наказ керівника Вінницької обласної прокуратури від 27.10.2021 № 1399к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області та органів прокуратури; поновити ОСОБА_1 у Вінницькій обласній прокуратурі на рівнозначній посаді, яку він займав до звільнення; стягнути з прокуратури Вінницької області, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у порядку та за алгоритмом, визначеним Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та з урахуванням розрахунку заробітної плати відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»; допустити судове рішення до, негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць; стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.01.2023 по справі №120/16961/21-а, окрім іншого судом суд дійшов висновку про незаконне звільнення позивача з 28.10.2021 відповідно до наказу керівника Вінницької обласної прокуратури від 27.10.2021 №1399к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області та органів прокуратури, який визнаний судом протиправним та скасований, тому ОСОБА_2 необхідно поновити на попередній посаді з 28.10.2021 з одночасним стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обчисленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за №100 та довідки Вінницької обласної прокуратури від 12.12.2022 за № 21-Ф-291, з вирахуванням при виплаті встановлених законом податків і зборів."

Судом визначено право позивача на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а відповідачу встановлено обов`язок здійснити виплату такого середнього заробітку. Більш того, рішення суду містить вказівку на те, яким чином відповідачу необхідно здійснити обчислення належного до виплати позивачу суми середнього заробітку, а саме: "... відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за №100 та довідки Вінницької обласної прокуратури від 12.12.2022 за № 21-Ф-291, з вирахуванням при виплаті встановлених законом податків і зборів."

При цьому, під час ухвалення рішення від 10.01.2023 суд в резолютивній частині не вирішив питання щодо загальної суми виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 стягнуто з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2021 по 10.01.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за №100 та довідки Вінницької обласної прокуратури від 12.12.2022 за № 21-Ф-291 в сумі 112 325,40грн., з вирахуванням при виплаті встановлених законом податків і зборів.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відтак, з аналізу змісту вказаної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до абз.5 пункту 10. 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. "з" п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі Порядок № 100), цей Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до абз.3, 4 пункту 2 Порядку № 100 передбачено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідно до довідки Вінницької обласної прокуратури від 12.12.2022 № 21-ф-291 середньомісячна заробітна плата позивача на дату звільнення становила 7 971,48 грн., а середньоденна 362,34 грн.

При цьому, відповідно до наказу Вінницької обласної прокуратури від 27.10.2021 №1399к ОСОБА_1 звільнено з посади звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області та органів прокуратури саме з 28.10.2021.

В свою чергу, надана апелянтом копія обліку використання робочого часу прокурора прокуратури області Рудницького В.О. з відміткою про відпрацьований день - 28.10.21 на переконання колегії суддів не може бути належним доказом нарахування останньому заробітної плати, оскільки не містить жодних відомостей про її виплату.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскільки на дату ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення період вимушеного прогулу позивача становить 310 робочих днів (з 28.10.2021 по 10.01.2023), у зв`язку з поновленням позивача на роботі на його користь підлягає стягненню середній заробіток в загальній сумі 112 325,40 грн. (310 х 362,34 = 112325,40).

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 квітня 2023 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сапальова Т.В. Сушко О.О.