Справа № 160/8273/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 квітня 2023 року Справа 160/8273/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про розгляд звернення ОСОБА_1 від 20.01.2023 р. № 2085-32333/К-01/8-0400/23, видане, як інформаційне щодо незаконної відмови в виплаті пенсії на особистий банківський рахунок;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській поновити виплату пенсії з 01.12.2020 р., перерахувати розмір відновленої пенсії за віком, починаючи з 29.06.2015г., як непрацюючому пенсіонерові і дитині війни, з урахуванням підвищень, надбавок і доплат до пенсії і компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії за період з 29.06.2015г. по день фактичної виплати затриманої пенсії в належному розмірі і довічно, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", провести осучаснення пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, на загальних підставах, виплатити заборгованість по пенсії, починаючи з 29.06.2015 р. одним платежем, з урахуванням раніше виплачених сум, і виплачувати пенсію на визначений позивачем банківський рахунок.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , суд зазначає, що позов не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.

Так, разом з позовною заявою представник позивача надав клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору.

В обгрунтування клопотання посилається на вік, тривалість порушення з боку відповідача та майновий стан.

Суд, вивчивши доводи представника позивача, зазначені ним у вказаному клопотанні, а також проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.

Так, відповідно до ст. 8 Закону № 3674-VI , враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, положення статті 8 Закону № 3674-VI визначають право суду щодо відстрочення або звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову за умови врахування, зокрема, майнового стану позивача та предмету позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, приписами ст.133 КАС України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

Сплата ж судового збору за подання адміністративного позову, в силу положень ч. 3 ст. 161 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом.

Крім того, суд зауважує, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

При цьому, особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або звільнення від сплати судового збору, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Також, суд зазначає, що ст. 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно положень ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі і фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Зазначена правова позиція також збігається з висновками Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі № 21-5496а15.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення або відстрочення позивачу сплати судового збору, суд з урахуванням правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015 року № 2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір", а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 року № 2, виходить із того, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави щодо звільнення або відстрочення позивачу сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру. Окрім того, невмотивоване звільнення або відстрочення сплати судового збору, утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення за судовим захистом.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації № В (81) 7 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, ухваленій 14 травня 1981 року: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити або відстрочити від сплати судового збору, та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення або відстрочення застосовується, установлено статтею 8 Закону № 3674-VІ, про що зазначено судом вище. Однак, судом було встановлено, що позивач не навів умов відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», які б свідчили про наявність у суду правових підстав для звільнення або відстрочення позивачу сплати судового збору.

Тому, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання представника позивача про відстрочення або звільнення від сплати судового збору. Тому, позивачу необхідно відповідно до ч.3 ст.161 КАС України надати документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2486,00 грн.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що позивачу слід сплатити судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру у розмірі 1073,60 грн.

Крім того, за правилами ч.2 ст.160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звернення до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КАС України встановлено здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частина 2 ст. 43 КАС України передбачає, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Згідно ч.1 ст. 55 КАС України сторона може брати участь у справі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1 та 2 ст. 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно п.1 ч.1 ст.59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема, як довіреність фізичної або юридичної особи.

Таким чином, підтвердженням адміністративної процесуальної дієздатності фізичних осіб, у тому числі представників сторін, є, зокрема, паспорт (належним чином засвідчені копії) та копія довідки податкового органу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків тощо.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана представником позивача Кривов`язовою К.М.

На підтвердження своїх повноважень представником позивача надано до суду копію довіреності від 16.03.2023 року.

При цьому, у додатках до позову відсутні належним чином засвідчені, копії паспорта та довідки податкового органу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, які є підтвердженням адміністративної процесуальної дієздатності представника позивача Кривов`язової К.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 169 КАС України позовну заяву залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171, 241,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача про відстрочення або звільнення від сплати судового збору по справі № 160/8273/23 - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- оригіналу документа про сплату судового збору за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру у розмірі 1073,60 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- документи на підтвердження повноважень представника позивача, а саме, належним чином засвідчені копії паспорта та довідки податкового органу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Лозицька