Справа № 300/4679/22
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"24" квітня 2023 р. справа № 300/4679/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді Скільського І.І. від розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Коломийської міської ради №1875-28/2022 від 24.02.2022 "Про реорганізацію Коломийського ліцею № 6 імені Героя України Тараса Сенюка Коломийської міської ради Івано-Франківської області".

17.04.2023 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 від 14.04.2023 про відвід судді Скільського І.І. від розгляду адміністративної справи №300/4679/22. Вказана заява мотивована незгодою позивача з постановленням суддею ухвал від 21.11.2022 та від 04.04.2023 про залишення позовної заяви без руху та мотивами, з яких суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду при постановленні таких ухвал.

В результаті розгляду вказаної заяви позивача, судом 20.04.2023 постановлено ухвалу про передачу даної справи для визначення судді з метою вирішення питання про відвід у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2023, головуючим суддею для вирішення питання про відвід судді Скільського І.І. від розгляду адміністративної справи №300/4679/22 визначено суддю Панікара І.В.

Вирішуючи питання про відвід від розгляду цієї справи судді Скільського І.І., суд зазначає наступне.

Частиною 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені статтею 36 КАС України.

Так, відповідно до частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участь в розгляді адміністративної справи та підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 36 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Частиною 4 статті 39 КАС України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Однак, з огляду на те, що доводи ОСОБА_1 , якими вона обґрунтовує заявлений судді відвід не підпадають під дію пунктів 1-3, 5 частини 1 статті 36, статті 37 КАС України, натомість, стосуються положень пункту 4 частини 1 статті 36 (інші обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді), на позивача покладено обов`язок доведення обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, з посиланням на конкретні обставини, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

Разом з цим, суд зазначає, що у відповідності до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому, наведені приклади таких випадків:

1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається;

2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок;

3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Положення статей 36 та 37 КАС України визначають вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) та перебувають у логічному взаємозв`язку з нормами Бангалорських принципів поведінки суддів.

Водночас, слід вказати, що самого лише сумніву в неупередженості, об`єктивності судді недостатньо для його відводу, обов`язково повинні бути підстави для цього сумніву. Проте, позивачем не наведено та не надано жодного доказу існування обставин, які викликають реальний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді в контексті статей 36 та 37 КАС України та норм Бангалорських принципів поведінки суддів.

Суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01), рішення від 05 вересня 2005 року, Європейський суд з прав людини зазначив:

80. Суд повторює, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» відповідно до статті 6 параграф 1, необхідно, зокрема, звернути увагу на спосіб призначення його членів та строки їх повноважень, існування гарантій проти зовнішнього тиску та наявність зовнішніх ознак незалежності (див..United Kingdom, рішення від 25 лютого 1997р., Reports 1997-I, с.281, параграф 73).

81. Суд далі нагадує, що «неупередженість», в сенсі статті 6 параграф 1, має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (див.v. Austria, рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 256, параграф 31 та Thomann v. Switzerland, рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с.815, параграф 30). У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (справа Білуха проти України, заява № 33949/02, рішення від 09 листопада 2006, пункт 50). Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки голови В.Л.Г, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (справа Білуха проти України, заява № 33949/02, рішення від 09 листопада 2006, пункт 52).

Зважаючи на вказане, суд також звертає увагу позивача на приписи частини 4 статті 36 КАС України, якою передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, враховуючи те, що єдиною підставою заявлення судді Скільському І.І. відводу від розгляду справи №300/4679/22 слугувала незгода ОСОБА_1 з процесуальними рішеннями судді, а саме ухвалами від 21.11.2022 та від 04.04.2023, а також, зважаючи на відсутність будь-яких письмових доказів, що підтверджували б наявність ознак упередженості чи необ`єктивності у діях судді, заява ОСОБА_1 про відвід є необґрунтованою, безпідставною, внаслідолк чого, не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись статями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про відвід судді Скільського І.І. від розгляду адміністративної справи №300/4679/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню, окремо від рішення суду, не підлягає.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.