Справа № 440/996/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 17 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/996/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

Позовні вимоги:

- визнати протиправними дії Управління УМВС України у Полтавській області щодо утримання та ненадіслання до Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, та висновку щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням з 14.12.2020 другої групи інвалідності, у зв`язку зі захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (при проходженні служби в органах внутрішніх справ України), відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності;

- зобов`язати Управління УМВС України у Полтавській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи, подані ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, та висновок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності ОСОБА_1 , відповідно до стапі 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІ1, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - відповідач, МВС України) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач під час проходження служби в органах внутрішніх справ був направлений для виконання спецзавдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 01.04.1989 по 02.07.1989. У результаті отриманого іонізуючого випромінювання позивач набув ряд захворювань, внаслідок яких у нього зрештою встановили другу групу інвалідності з 14.12.2020 згідно довідки до акта оглядку медико-соціальною експертною комісією Полтавської обласної ТР МСЕК серії 12ААВ №095579 від 19.01.2021.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовою заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (при проходженні служби в органах внутрішніх справ України), відповідно до Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Листом №4/Ш 4151 л.к. від 06.10.2022 Управління МВС України в Полтавській області вказало на недоліки поданої заяви та зробило висновок про відсутність у права на отримання допомоги.

Позивач вважав, що відповідач протиправно утримав заяву та не надіслав її до МВС України до розгляду.

У поданому до суду відзиві представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що позивач не надав весь перелік належним чином завірених документів відповідно до Порядку №850, зокрема, частини довідки МСЕК за формою №158/2 для страхувальника, копії постанови військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання. Вказано, що інвалідність позивачу встановлена у зв`язку з захворюванням, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, а не з виконанням службових обов`язків, як це передбачено Порядком №850.

Відповідач також зазначав, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому на нього поширюються положення іншого порядку (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №760 від 26.10.2016), а не Порядку №850.

За таких обставин відповідач був позбавлений можливості надіслати подану позивачем заяву до МВС України до розгляду.

Справа розглянута у письмовому провадженні на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

У період з 29.03.2023 по 14.04.2023 включно суддя Шевяков І.С. перебував у відпустці, 15.04.2023 та 16.04.2023 вихідні дні, внаслідок чого справа розглянута судом 17.04.2023.

Обставини справи, встановлені судом

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 12.12.1984 (згідно наказу УВС виконкому Полтавської обласної ради №148 о/с від 12.12.1984) по 22.11.1991 (згідно наказу РВВС УВС Полтавської області №21 о/с від 21.11.1991). Вказане, підтверджується, зокрема, довідкою УМВС України в Полтавській області №53/115/12/02-2021 від 26.02.2021.

Також позивач був направлений для виконання спецзавдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 01.04.1989 по 02.07.1989, що підтверджується довідкою Чорнобильського РОВС з особової справи та архівним витягом №527 від 27.01.2021 наказу УВС виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів «По особовому складу» №47л/с від 09.08.1989.

Відповідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 24.01.2021, виданого Полтавською ОДА, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році.

Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України в експертному висновку №2782 від 23.11.2020 встановила, що діагностовані у позивача захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З 14.12.2020 позивачу безтерміново встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта оглядку медико-соціальною експертною комісією Полтавської обласної ТР МСЕК (територіальна радіологічна медико-санітарна експертна комісія) серії 12ААВ №095579 від 19.01.2021.

Відповідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0033332 від 19.01.2021 позивачу встановлено 80% втрати професійної працездатності.

Відповідно посвідчення Управління соціального захисту населення Полтавської РДА серії А №021091 24.05.2021 позивач має статус ветерана війни - особи з другою групою інвалідності.

16.09.2022 позивач звернувся до відповідача зі заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності у зв`язку зі захворюванням, що пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Листом №4/Ш 4151 л.к. від 06.10.2022 Управління МВС України в Полтавській області повідомило, що «заява не відповідає формі згідно з додатком до Порядку. Крім того, не надано повний пакет документів для розгляду відповідно до законодавства… Надані копії документів до заяви завірені не належним чином, тому не мають юридичної сили та не можуть братися до уваги… Ураховуючи те, що Ви отримали другу групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ЛНА на ЧАЕС, як це зазначено у довідці МСЕК про встановлення групи інвалідності, а не в період проходження служби в органах внутрішніх, дія Порядку та постанови на зазначений випадок не поширюються».

Позивач не погодився із такими діями та оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Норми права, що підлягають застосуванню

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, який набув чинності 07.11.2015, Закон України «Про міліцію» втратив чинність. Проте абзацом 3 пункту 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію» (пункт 15 розділу XI доповнено абзацом третім згідно із Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII, який набрав чинності 29.12.2015) передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

21.10.2015 Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Постанова №850).

Згідно зі змістом вказаної Постанови, вона була прийнята відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».

Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.01.2015 установлено, що особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції до набрання чинності Законом України № 208-VІІІ від 13.02.2015 «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію», одноразова грошова допомога виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007.

Пунктом 2 Порядку та умов № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до положень п.п. 2 пункту 3 Порядку та умов № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі - 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно пункту 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби, а в разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи - до уповноваженої установи МВС такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

У пункті 8 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно пункту 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Висновки щодо правозастосування

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала у зв`язку зі захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (при проходженні служби в органах внутрішніх справ України).

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач після отримання від позивача заяви про виплату одноразової грошової допомоги та доданих до неї документів зобов`язаний був діяти згідно з вимогами пунктів 8, 9 Порядку №850 та сформувати і надіслати до МВС України висновок щодо виплати грошової допомоги та відповідні документи. Прийняття рішення щодо виплати грошової допомоги належить до повноважень МВС України. На відповідача покладено лише обов`язок з проведення відповідних процедурних дій з оформлення відповідних документів, зокрема складання висновку щодо виплати грошової допомоги (можливості призначення та виплати такої допомоги) та направлення його разом з поданими особою документами до МВС України.

З матеріалів справи вбачається, що листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №4/Ш-4151 л.к від 06.10.2022 позивача повідомлено про невідповідність поданої ним заяви про виплату одноразової грошової допомоги вимогам Порядку №850, ненадання необхідних документів, неналежне завірення копій поданих документів, а також зроблено висновок про неможливість поширення на позивача положень Порядку №850 у зв`язку з тим, що інвалідність була йому встановлено у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Суд звертає увагу, що у наданому листі відповідачем не повідомлено про дії, які він вчинив за результатами отримання заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги.

Порядок №850 передбачає, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Положень, які б надавали відповідачу право утримувати заяви про призначення одноразової грошової допомоги, Порядок №850 не містить. Більше того, Порядок №850 зобов`язує відповідача лише передати до МВС України документи, визначені у пункті 7 Порядку №850 разом з відповідним висновком щодо виплати грошової допомоги.

Відповідач не вчинив дії, передбаченої пунктом 8 Порядку №850 (передача до МВС України відповідного пакету документів), а лише надав інформаційне роз`яснення у листі №4/Ш-4151 л.к від 06.10.2022, що дає суду підстави для визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги та неподання до МВС України документів для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Також суд вважає за необхідне надати оцінку наведеним у листі №4/Ш-4151 л.к від 06.10.2022 та відзиві аргументам.

Щодо аргументів відповідача про те, що на ОСОБА_1 не поширюються норми Порядку №850 у зв`язку з тим, що інвалідність встановлена у зв`язку зі захворюванням пов`язаним з проходженням військової служби, а не з виконанням службових обов`язків органів внутрішніх справ, суд зазначає, що матеріали справи містять достатні докази того, що позивач був направлений на виконання завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як молодший сержант міліції у Чорнобильському РОВС, що підтверджується довідкою Чорнобильського РОВС з особової справи та архівним витягом №527 від 27.01.2021 наказу УВС виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів "По особовому складу" №47л/с від 09.08.1989.

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що позивач виконував завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС перебуваючи у статусі міліціонера, а не військовослужбовця, а тому позбавлення його права на отримання одноразової грошової допомоги за Порядком №850 на підставі зазначення у медичній документації зв`язку встановленої інвалідності позивача з виконанням обов`язків військової служби, а не службових обов`язків органів внутрішніх справ, є проявом надмірного формалізму та суперечить принципу верховенства права.

Щодо аргументів про надання позивачем неповного пакету документів до заяви про виплату одноразової грошової допомоги суд зазначає наступне.

Перелік документів, необхідний для призначення грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, визначено у пункті 7 Порядку №850. Вказаний перелік є чітким та вичерпним.

Судом встановлено, що позивачем подано разом з заявою (рапортом) про виплату грошової допомоги пакет документів:

- оригінал довідки МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (серія АБ №0033332);

- копія довідки до акту огляду МСЕК серія 12ААВ №095579;

- копія паспорта на ім`я ОСОБА_1 ;

- копія картки платника податків на ім`я ОСОБА_1 ;

- копія експертного висновку про встановлення причинного зв`язку між захворюванням (інвалідністю) та ліквідацією ОСОБА_1 наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (засвідчена належним чином).

Як випливає з листа від 06.10.2022 №4/Ш-4151 л.к. відповідач стверджував про ненадання позивачем:

- довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках, що видається страхувальнику);

- копію постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання;

- копії документів, що підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (витяг з наказу про відрядження до УВС Київської області для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, маршрутний лист тощо);

- копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладки;

- довідку з органів праці та соціального захисту населення про проведену чи не проведену виплату компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідне до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по групі інвалідності;

- довідку з НАСК «Оранта» про проведену чи не проведену страхову виплату ( м.Полтава, вул.Європейська, 225);

- рахунок, відкритий в установі банку та реквізити банку;

- при наявності копію посвідчення «Інвалід війни», «Учасник бойових дій».

Порівнюючи перелік документів, вказаний у пункті 7 Порядку №850, та вказаний у листі відповідача від 06.10.2022 №4/Ш-4151 л.к., суд приходить до висновку, про те, що відповідач вказує на документи, які не передбачені Порядком №850 (за винятком довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності та копії постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання).

Щодо аргументів відповідача про відсутність довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності та копії постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання суд зазначає наступне.

Позивачем було надано відповідачу оригінал довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії АБ №0033332 від 19.01.2021. Відповідач не заперечує цей факт, проте вимагає частину, яка належить страхувальнику. Разом з тим, у пункті 7 Порядку №850 не вказано: яку саме частину довідки необхідно надати для призначення одноразової грошової допомоги, тож подібна вимога відповідача суперечить положенням Порядку №850.

Відповідач також вказує на те, що позивачем не надано копії постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Судом встановлено та визнано відповідачем, що позивач надав експертний висновок Центральної міжвідомчої експертна комісія МОЗ та МНС України №2782 від 23.11.2020, у якому встановлено, що захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Суд вважає, що відповідачем необґрунтовано не взято до уваги наданий позивачем експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, оскільки він підтверджує факт того, що захворювання позивача пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Щодо встановленого відповідачем недоліків засвідчення копій доданих до заяви про призначення одноразової допомоги суд зазначає, що Порядок №850 містить вимогу про надання копій документів без їх подальшої деталізації вимог їх оформлення. З наданих відповідачем документів випливає, що документи містили реквізити, які дозволили б ідентифікувати їх як копії. Суд звертає увагу на те, що Порядком №850 не передбачено повноважень відповідача утримувати документи осіб, які звертаються зі заявами про отримання одноразової грошової допомоги, на підставі неналежного оформлення копій.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що витребування інших документів для отримання виплати одноразової грошової допомоги, окрім тих, які передбачені Порядком №850, не відповідає законодавству. Враховуючи те, що позивач надав необхідний перелік документів, передбачений Порядком №850, то бездіяльність відповідача щодо непередачі документів та відповідного висновку до МВС України - є протиправною.

Таким чином, відповідачем проігноровано обов`язок, покладений на нього законодавством, та не складено і не надіслано до МВС України висновок щодо виплати позивачу грошової допомоги разом з необхідними документами, чим допущено порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів.

Суд зазначає, що засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі Джорджевич проти Хорватії (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі Ван Остервійк проти Бельгії (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Згідно частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункта 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях українських судів. Зокрема, у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 КАС України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Аналізуючи цей адміністративний спір слід наголосити, що суб`єкт владних повноважень у спірних взаємовідносинах наділений лише одним повноваженням, а саме керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (відповідно пункту 8 Порядку №850).

Оскільки відповідач при розгляді заяви не виконав покладеного на нього зобов`язання, суд констатує протиправну бездіяльність Управління МВС України у Полтавській області, яка полягала у нерозгляді заяви ОСОБА_1 та у ненаправленні до Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, та висновку щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності, у зв`язку зі захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Обираючи належний спосіб захисту суд вважає за необхідне зобов`язати Управління МВС України у Полтавській області повторно розглянути подані документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та в 15-денний строк подати документи до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 названого Кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою, а клопотань про стягнення інших судових витрат не було заявлено, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України України у Полтавській області, яка полягала у нерозгляді заяви ОСОБА_1 та у ненаправленні до Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, та висновку щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності, у зв`язку зі захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області повторно розглянути подані документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та в 15-денний строк, подати документи до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков