Справа № 219/2104/22
Суддя: Худіна О. О.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/2104/22
Провадження № 2-а/229/23/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Худіної О.О.,

при секретарі Ситника С.О.,

без сторін.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 капітана поліції командира роти №2 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія НК №159847 від 16.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до капітана поліції командира роти №2 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Рачкелюк Богдана Юрійовича про скасування постанови серії НК №159847 від 16.09.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказав, що 09.09.2022 року приблизно о 14-00 годині керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN JETTA» реєстаційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу і має адресу реєстрації: АДРЕСА_1 виїхав з вул. Леоніда Куценка від Донецького ДУВС на проїжджу частину вулиці Велика Перспектива в м. Кропивницький, на відстані приблизно 30 метрів, від перехрестя вулиць Велика Перспектива - Євгена Малюка і став рухатись до даного перехрестя. А потім на даному перехрестя на дозволяючи сигнал світлофора та дозволяюючу дорожню розмітку, виконав маневр лівого повороту, повернувши з вулиці Великої Перспективи на вул. Євгена Маланюка.

Коли позивач рухався по вулиці Євгена Маланюка та від`їхав від перехрестя вулиці Велика Перспектива - Євгена Маланюка, приблизно 50-70 метрів то зліва побачив автомобіль поліції з реєстраційним номером 6209, який стояв в колоні зустрічного позивачу напрямку. Коли ОСОБА_3 проїжджав повз автомобіля поліції, позивача ніхто не зупиняв. Після чого, ОСОБА_3 проїхавши ще 300-400 метрів, зупинився біля правого краю проїжджої частини вул. Євгена Маланюка , заглушив двигун та вийшов з автомобілю пішов через газон на тротуар. Та вже коли йшов по тротуарі, позивач побачив, що позаду нього біля автомобіля зупинився автомобіль поліції з реєстраційним номером 6209 з водійського місця якого вийшов поліцейський і став рухатись в бік позивача. Позивачу здалося що він зупинився, щоб щось запитати і тому ОСОБА_3 пішов на зустріч поліцейському. Але несподівано для відповідача поліцейський ( як пізніше стало відомо - ОСОБА_6 ) представившись, став одразу звинувачувати позивача в порушенні ПДР України, з чим ОСОБА_3 не погодився і став вимагати докази.

Потім, з автомобілю вийшов поліцейський, як пізніше стало відомо - ОСОБА_2 і нічого взагалі не пояснивши, та не представившись, став вимагати в позивача надати йому водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та страховий поліс на що позивач йому відповів що водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію ТЗ наддасть з мобільного

в «Дії», а страховий поліс в позивача відсутній, тому як він учасник бойових дій (УБД). Після чого, ОСОБА_3 намагався відповідачу неодноразово показати свої документи в «Дії», нащо це відповідача обурювало, і він став намагатися своїми руками вибити в позивача із рук мобільний телефон, вимагаючи саме передати йому в руки документи в паперовому вигляді.

Після чого, поліцейські необґрунтовано звинуватили ОСОБА_3 в тому, що він начебто «наркоман», та знаходиться в стані наркотичного сп?яніння, тому як не віддав їм свої документи, що було як вважає позивач, незаконними вимогами, і запропонували йому проїхати в наркологію м. Кропивницького для огляду, на що він погодився і поїхав на огляд.

Потім, вже через декілька годин, все ж поліцейські, на не одноразові вимоги позивача надали для ознайомлення свої посвідчення, і на вимогу все ж, відповідач почав розгляд справи, як він вказав за ч.1 ст.122 КУпАП, та зі свого мобільного телефону зачитав права позивачу, передбачені ст. 268 КУпАП, приблизно о 15 годині 30 хвилин.

Потім, позивачем було надано письмове клопотання:

1) Ознайомити його з матеріалами справи у повному обсязі;

2) Надати копії відеозаписів та матеріалів;

3) Забезпечити його правовою допомогою;

4) Надати час для складання відводу поліцейському, тому як в них виникла конфліктна ситуація;

5) Надати письмову відповідь на клопотання.

На що, Відповідач, ОСОБА_3 заявив, що розгляд справи він переносе на 09 годину 16.09.22 року, тому як він задовольняє пункти №1 та №2 вищезазначеного клопотання, але не має технічної можливості цього зробити, а в задоволені пунктів №3, №4, №5 клопотання він відмовляє, тобто відмовляє в праві на захист, порушуючи вимоги ст.268 КУПАП.

В період з 15.09.2022 по 26.09.2022 позивач знаходився на лікуванні в КНП «ЦПМСД» №1 і тому 15.09.2022 про це повідомив належним чином Відповідача відповідним клопотанням, в якому клопотав про перенос розгляду адміністративної справи, з поважної причини - з причини знаходження на лікарняному. Клопотання ОСОБА_3 було надіслано 15.09.22 року о 16:22 год., на пошту: зі своєї пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім повторно і 16.09.22 року о 08:51 год. І потім, позивачем був зроблений телефонний дзвінок в канцелярію УПП в Кіровоградській області, 16.09.22 року о 08:55 год, де підтвердили факт отримання даних клопотань.

26.09.22 після закінчення лікування позивач звернувся до УПП в Кіровоградській області, але відносно ОСОБА_3 відповідачем 16.09.2022 вже складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №159847, за порушення ч. 1 ст.126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, і тільки тоді він отримав копію даної постанови в канцелярії УПП.

З винесеною постановою позивач не погоджується та вважає, що дана постанова підлягає скасування, а тому просить суд, скасувати постанову від 16.09.2022 року серії НК №159847 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_3 , 06.02.1979 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

14.04.2023 року від Управлінням патрульної поліції в Кіровоградській області департаменту патрульної поліції надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо винесеної постанови серії НК №159847 від 16.09.2022 року зазначило наступне:

09.09.2022 року о 13 год. 57 хв. під час несення служби командиром роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_2 спільно з напарником, зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме в м. Кропивницькому по вул. Велика Перспективна, 1, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA державний номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 «напрямок руху по смузі» та на законну вимогу поліцейського не пред?явив посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з, поліс обов?язкового страхування, чим порушив п. 2.4.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 було заявлено клопотання про перенесения розгляду справи, яке було задоволено, та розгляд справи перенесено на 16.09.2022 року за місцем знаходження органу, а саме управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, за адресою: вул. Ю. Бутусова, 22Б, м. Кропивницький, 25030. На розгляд справи 16.09.2022 ОСОБА_3 не з?явився, був повідомлений належним чином, про час та місце розгляду справи, постанова була винесена без участі ОСОБА_3 .

Відеозапис розгляду адміністративної справи поліцейськими було здійснено за допомогою нагрудної боді камери, однак у зв?язку із надходженням судової повістки лише 12.04.2023, вказаний відеозапис був видалений із серверу для зберігання відеозаписів МВС України за терміном зберігання у відповідності до вимог п.1 ч.3 Р. VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. №1026.

Працівники патрульної поліції мали обґрунтовані підстави на реалізацію повноважень щодо вимоги до водія пред?явлення документів, які водій зобов?язаний мати та пред?явити на вимогу працівника поліції відповідно до частини 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.4 «а» ПДР України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов?язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у 3бройних Силах України, пред?являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивача було належним чином повідомлено про причину його зупинки та перевірки документів у відповідності до вимог законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП України, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п?яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувався у відповідності до норм чинного законодавства.

Водія було повідомлено про суть скоєного ним правопорушення та роз?яснено його права передбачені ст. 268, 307, 308 КУпАП.

Під час розгляду справи та прийнятті рішення поліцейським було взято до уваги, досліджено та розглянуто усі наявні докази по справі у встановленому законом порядку і спосіб відповідно до ст.251, 252, 268 КУпАП.

У відповідності до чинного законодавства, розглянувши справу у присутності Позивача, поліцейським у порядку ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП було винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Бланк винесеної постанови цілком відповідає інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, зокрема ч. 5 Розділу IV вищевказаної інструкції визначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Отже, постанова складена у відповідності до вимог вищезазначеної інструкції та відповідно до ст.283 КУпАП містить всі необхідні реквізити визначені КУпАП, а саме: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова винесена за ч.1 ст. 126 КУпАП уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

Таким чином, з огляду на все вищезазначене вбачається, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення. Поліцейський мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, дотримані процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача безпідставні, необґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинних Правил дорожнього руху України, позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, у відзиві який надійшов на адресу суду зазначив, що позов не визнає, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення. Згідно положень ст..289 КУпАП в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд, вивчивши надані сторонами пояснення по суті справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Згідно приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлені наступні фактичні обставини:

Постановою серії НК № 159847 командира роти №2 батальйону управління патрульної поліції Рачкелюк Б.Ю. позивача ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 09.09.2022 року об 13 годині 57 хвилин в м. Кропивницький вул. В. Перспектива, 1, водій керував автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA» реєстаційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 «напрямок руху по смузі» та на законну вимогу поліцейського не пред?явив посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з, поліс обов?язкового страхування, чим порушив п. 2.4.а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, об`єднано згідно ст. 36 КУпАП

Прийнято по справі рішення: застосувати до ОСОБА_3 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн. В графі «до постанови додаються» зазначено , що наявна відеофіксація порушення з автомобільного реєстратора «Xiaomi, нагрудної камери та клопотання ОСОБА_3 .

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положення п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Ст. 122 ч. 2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, і тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення(Пункт 1 та 2 розділу III Інструкції).

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано доказів в обґрунтування своїх доводів.

Більш того, матеріали справи містять докази того, що позивач не був присутнім при розгляді справи, про що свідчать докази надані позивачем, та не заперечувалось відповідачем. Жодних пояснень щодо поважності розгляду справи за відсутності позивача, при наявності відповідних клопотань, від відповідача не надано.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не надали належних та допустимих доказів в обґрунтування винесеної постанови, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, та ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним, постанову винесено з порушенням діючих норм адміністративного права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2,4,5,9,19,20,31,73,77,134,242,249,286 КАСУ, ст. ст. 7,9,121,222,247,251,252,258,268,280 КУпАП, ст. ст. 23,35 Закону України «Про Національну поліцію», суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 капітана поліції командира роти №2 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія НК №159847 від 16.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії НК №159847 від 16.09.2022 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ст. 286, п. 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду або через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.О. Худіна