Справа № 460/25958/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/25958/22 пров. № А/857/18005/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Глушко І.В.,
суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року (головуючий суддя Щербаков В.В., м.Рівне) у справі №460/25958/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
22.08.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2003 року протиправною; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати індексацію грошового забезпечення починаючи з 01.01.2003 по 15.04.2008 з базовим місяцем січень 2003 року, а її виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відповідно до вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відповідно Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 віл 15 січня 2004 року, здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб.
Позов обґрунтовує тим, що відповідачем здійснено неправильне нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, що призвело до нарахування грошового забезпечення у занижених розмірах.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року адміністративним позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 по 15.04.2008. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 01.01.2003 по 15.04.2008, а її виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 відповідно до вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 , у зв`язку з порушення встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що позивач в період проходження служби дані виплати отримував відповідно до призначених коштів, затверджених кошторисами та планами асигнувань головним розпорядником коштів. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
06.04.2023 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Вважає, що відповідачем за час проходження військової служби було порушено нормативно-правові акти, якими визначається порядок нарахування індексації грошових доходів населення, що призвело до зменшення розміру грошового забезпечення та його неправильного нарахування у подальшому. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частина НОМЕР_1 від 15.04.2008 №83 позивача виключено зі списків особового складу частини.
На запит позивача відповідачем надано відповідь листом та додано картки особових рахунків за 1999-2008, з аналізу яких позивачем встановлено порушення порядку нарахування грошового забезпечення, що призвело до зменшення розміру грошового забезпечення передбаченого законодавством. Так, відповідно до наданих витягів з відомостей про нарахування грошового забезпечення починаючи, зокрема, з січня 2003 року відповідачем не проводилася індексація грошового забезпечення.
З зазначеною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 позивач не погоджується, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III, законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частиною 2 статті 19 вказаного Закону визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (Закон № 1282-XII).
Відповідно до абз.2 ст.1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною 6 статті 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно зі ст.3 Закону № 1282-XII індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
При цьому, відповідно до визначення, яке міститься в абз.3 ст.1 Закону № 1282-XII індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Згідно ст. 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Таку редакцію ст.4 3акону № 1282-ХІІ викладено на підставі Закону України "Про внесення змін до 3акону України "Про iндексацiю грошових доходiв населення" вiд 07.02.2002 року № 3027-ІІІ, що була чинна з 01.07.2002 по 31.12.2015, що охоплює період спірних правовідносин.
Відповідно до ч.3 ст.5 Закону № 1282-ХІІ (в редакції від 01.07.2002), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону.
Згідно інформації Державної служби статистики України, розміщеному на веб-сайті, у періоди: січень березень, жовтень грудень 2003 року; грудень, вересень грудень 2004 року; січень березень та листопад 2005 року, січень лютий, вересень листопад 2006 року; червень липень, вересень грудень 2007 року; січень травень 2008 року індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101%.
Таким чином, за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 поріг індексації 101% перевищено у періоди: січень березень, жовтень грудень 2003 року; грудень, вересень грудень 2004 року; січень березень та листопад 2005 року, січень лютий, вересень листопад 2006 року; червень липень, вересень грудень 2007 року; січень травень 2008 року, отже у позивача виникає право на індексацію грошового забезпечення.
Згідно Порядку проведення iндексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1998 № 663 (Порядок № 663), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року.
Вказаний Порядок був чинним до 17.07.2003.
17.07.2003 постановою Кабінету Міністрів України № 1078 затверджено Порядок проведення iндексації грошових доходів населення (Порядок № 1078).
Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Отже, у період спірних правовідносин (з 01.01.2003 по 17.07.2003) одночасно діяли 3акон №1282-ХІІ (в редакції Закону України "Про внесення змін до 3акону України "Про iндексацiю грошових доходiв населення" вiд 07.02.2002 №3027-ІІІ) згідно якого поріг індексації встановлюється в розмірі 101% і Порядок № 663 з величиною порогу індексації у розмірі 105%.
Виходячи з визначених у ч.4 ст.7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, слід застосовувати не Порядок № 663, а Закон №1282-ХІІ (в редакції Закону України "Про внесення змін до 3акону України "Про iндексацiю грошових доходiв населення" вiд 07.02.2002 № 3027-ІІІ), який має вищу юридичну силу.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Відповідно до п. 5 Порядку (у первинній редакції) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не проводиться.
Відповідно п. 5 Порядку (у редакції постанови КМУ № 690 від 17.06.2006) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Згідно з п. 5 Порядку (у редакції постанови КМУ № 170 від 12.03.2008) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
З 01.12.2015 редакція п.5 Порядку №1078 передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Аналіз редакцій норми п.5 Порядку № 1078 дозволяє апеляційому суду дійти висновку, що до грудня 2015 року зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць було визначено як підстава для зміни базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для цілей визначення наявності або відсутності підстав для нарахування індексації. Отже, до 01.12.2015 будь-яке зростання доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації. Таким чином, базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання виключно тарифних окладів працівника.
З матеріалів справи вбачається, що в 2003 році індексація нараховувалася та виплачувалася таким чином: березень - базовий місяць; з березня по травень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; червень - базовий місяць (встановлення надбавки за тривалість безперервної служби); з липня по грудень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. В 2004 році індексація нараховувалася та виплачувалася таким чином: січень базовий місць (збільшення грошового забезпечення за рахунок премії); з лютого по липень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; серпень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням надбавки за тривалість безперервної служби); вересень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; жовтень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням надбавки за тривалість безперервної служби); з листопада по грудень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. В 2005 році індексація нараховувалася та виплачувалася таким чином: січень базовий місць (збільшення грошового забезпечення за рахунок премії); з лютого по квітень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; травень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням надбавки за тривалість безперервної служби); з червня по липень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; серпень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням надбавки за тривалість безперервної служби); з вересня по листопад - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; грудень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням надбавки за тривалість безперервної служби). В 2006 році індексація нараховувалася та виплачувалася таким чином: з січня по лютий - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; березень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням надбавки за тривалість безперервної служби та премії); квітень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням посадового окладу, надбавки за тривалість безперервної служби та премії); з травня по серпень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; вересень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням надбавки за тривалість безперервної служби та премії); жовтень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням надбавки процентної надбавки за вислугу років та тривалість безперервної служби та премії); з листопада по грудень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. В 2007 році індексація нараховувалася та виплачувалася таким чином: січень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням посадового окладу); з лютого по травень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; червень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням надбавки за тривалість безперервної служби); з липня по серпень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка; вересень - 7,86 грн; жовтень -7,95 грн; листопад - 23,86; грудень - 41,46 грн. В 2008 році індексація нараховувалась та виплачувалася наступним чином: січень - базовий місяць (збільшення грошового забезпечення в зв`язку з збільшенням посадового окладу); з лютого по березень - індексація грошового забезпечення не проводилась, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. квітень - 17,47 грн; травень 42,70 грн; червень 64,05 грн; липень 73,34 грн; серпень 73,34 грн; вересень 73,34 грн. Відповідно до карток особового рахунку позивача у період з 01.01.2003 по 30.09.2007, з 01.01.2008 по 31.03.2008 індексація грошового забезпечення не нараховувалася і не виплачувалася.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до інформації Державної служби статистики України, розміщеної на веб-сайті, у періоди: січень березень, жовтень грудень 2003 року; грудень, вересень грудень 2004 року; січень березень та листопад 2005 року, січень лютий, вересень листопад 2006 року; червень липень, вересень грудень 2007 року; січень травень 2008 року індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101%. Доказів того, що у період з 01.01.2003 по 30.09.2007, з 01.01.2008 по 31.03.2008 позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення апелянтом до суду не надано.
Апеляційний суд зазначає, що як посадовий оклад, так і інші складові грошового забезпечення позивача періодично змінювалися в бік збільшення. Вказані обставини підтверджуються карток особового рахунку позивача. При цьому, колегія суддів зазначає, що зміна посадового окладу позивача, чи складових грошового забезпечення у наведеному періоді не були щомісячними, що підтверджується тими ж картками особового рахунку позивача. Отже, з врахуванням наведених положень у період з 01.10.2007 по 31.12.2007, з 01.04.2008 по 15.04.2008 базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення буде місяць, в якому відбулася зміна чи посадового окладу, чи складових грошового забезпечення. Відтак, розрахунок індексації за вказані періоди слід здійснювати з врахуванням вище зазначених висновків суду, а її виплату - з урахуванням раніше виплачених сум.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (Закон №2050-ІІІ).
Стаття 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 Закону №2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
З урахуванням наведених правових норм, апеляційний суд зазначає, що зміст і правова природа спірних правовідносин дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (Порядок №44).
Відповідно до пункту 1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця. Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб. Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Таким чином, грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. Отже, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення та компенсація втрати частини доходів позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі № 460/25958/22 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний