Справа № 160/12374/20
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 квітня 2023 року Справа №160/12374/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., розглянувши заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 160/12374/20 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Павлоградської міської ради від 18.08.2020 року №2250-71-VII «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 »;

- зобов`язано Павлоградську міську раду надати фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,005 га для підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , в районі перетину з АДРЕСА_3 ;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградської міської ради (вул.Соборна, 95, м.Павлоград, 51400, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2 102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення у справі № 160/12374/20 набрало законної сили 09 березня 2021 року.

08.09.2021 року фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 видано відповідні виконавчі листи по адміністративній справі № 160/12374/20.

12 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі №160/12374/20, в якій заявник просить:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду по справі №160/12374/20;

- зобов`язати Павлоградську міську раду подати звіт про виконання рішення суду по справі №160/12374/20;

- за результатами розгляду поданого звіту вирішити питання про накладення штрафу у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на Павлоградського міського голову ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої заяви вказано, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року по справі №160/12374/20 адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Позивач неодноразово зверталась до суду (судова справа №160/8651/18, №160/4734/20) з метою захисту своїх законних прав та інтересів. Судовими рішеннями було задоволено вимоги позивача, але під час виконання рішення суду відповідач не приймав до уваги висновки судів та чинне законодавство. З урахуванням вказаних обставин просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду по справі № 160/12374/20 у відповідності до положень ст. 382 КАС України.

Ознайомившись із поданою заявою суд зазначає наступне.

08.09.2021 року фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 особисто видано відповідні виконавчі листи по адміністративній справі №160/12374/20, про що свідчить її підпис на заяві, яка міститься в матеріалах справи.

За змістом статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Разом з тим, вказаною нормою статті 382 КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Тобто, суд наділений правом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення лише у випадку, коли існують беззаперечні докази нехтування відповідачем вимогам суду.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України, особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому суд зазначає, що вищезазначені правові норми ст.ст. 382 та 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є - саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Між тим, відповідно до приписів ч.3 ст.166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

При цьому, стаття 167 КАС України регламентує загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Так, частиною 1 статті 167 КАС України передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Крім того, ч.2 ст.167 КАС України визначено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необгрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З поданого до суду клопотання встановлено, що в ньому відсутні докази того, що на адресу відповідача було направлено заяву про встановлення судового контролю від 08.04.2023 року по справі № 160/12374/20.

Також суд зазначає, що позивачем не зазначено у заяві та не надано до суду жодного доказу. що підтверджують обставини про які зазначені у клопотанні про встановлення судового контролю (заяви/скарги, /листи-відповіді), що дійсно підтверджують невиконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/12374/20, що позбавляє суд встановити обставини про які зазначено у заяві.

Крім того, з поданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 заяви не вбачається, а судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було звернуто виконавчі листи у справі до примусового виконання.

Так, у порушення наведених норм позивачем не долучено до заяви про встановлення судового контролю докази того, чи дійсно він звертався до органів державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду, у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу, що саме на виконавчу службу покладено обов`язок щодо примусового виконання рішень. Відсутність відомостей про стан виконання рішення по вказаній справі відділом примусового виконання рішень, позбавляє суд можливості суд можливості з`ясувати фактичні обставини справи на момент розгляду заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 160/12374/20 є очевидно безпідставною та необгрунтованою, оскільки позивач не навів достатніх обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність його встановлення, у зв`язку з чим, на підставі ч.2 ст.167 цього Кодексу, заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст. 167, 294, 295, 297, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 160/12374/20 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева