Справа № 303/2667/23
Суддя: Монич В. О.
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/2667/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року м.Мукачево Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Монич В.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Берегівського РУП ГУ НП України в Закарпатській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Берегівського РУП ГУ НП України в Закарпатській області про визнання незаконною та скасування постанови серії БАД №708427 від 07.01.2023 року по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року по вищевказаній адміністративній справі позов було залишено без руху і позивачу було надано строк для виправлення недоліків позовної заяви.

Вказану ухвалу 04 квітня 2023 року отримано позивачем.

14 квітня 2023 року позивачем подано заяву про усунення недоліків, в якій останній серед іншого зазначає, що строк пропущений з поважних причин йому не було відомо про ухвалення такої постанови в момент її формування, копія такої постанови на місці ДТП йому не вручалась та не направлялась у інший спосіб. Про існування такої постанови позивач дізнався при зверненні до Відділу ДВС в м.Мукачево 27.03.2023 року.

Щодо вказаного суд зазначає наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Оскільки, предметом даного адміністративного позову є оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, то особливості провадження по даному позову встановленні статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, стаття 286 Кодексу адміністративного судочинства України є спеціальною нормою, яка має переваги над загальними нормами (в даному випадку над статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (строки звернення до адміністративного суду).

Так, частиною другою 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений процесуальний строк для подачі позовної заяви щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності - десять днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають статус стабільних.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає Право на справедливий суд , одним із аспектів якого є право доступу, яке не є абсолютним і може підлягати законним обмеженням, які мають законну мету та використаними засобами та досягнутими цілями. Таким законним обмеженням є передбачені законом строки звернення до суду, які можуть бути поновлені за заявою заявника із зазначенням та обґрунтуванням поважних причин та надання належних доказів щодо причин пропуску строків звернення до суду.

Так, у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави .

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

По відношенню до цього слід зазначити, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Так, норми Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду (стаття 123 вказаного кодексу).

Разом з тим, положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають можливість поновлення та продовження процесуальних строків.

Згідно з частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує винні дії (бездіяльність), та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними докази.

При цьому, позивачем на підтвердження доводів щодо поважності причин пропуску строків на звернення до суду не наведено обставин, які би давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, що зумовили б поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду, та не надано ним відповідних доказів.

Натомість, оскаржувану постанову винесено - 07.01.2023 року.

Отже, з урахуванням правових приписів частини другої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, вказана позовна заява, могла бути подана протягом 10 днів з дня ухвалення відповідного рішення, тобто до 17.01.2023 (включно).

Аргументи та доводи позивача щодо необізнаності існування вищезазначеної постанови є доказово непідтвердженими та вкрай непереконливими, оскільки оскаржувана постанова містить підпис позивача, і в ній зазначені дані про порядок оскарження та строк для звернення до суду.

Позивач стверджує, що отримав копію постанови 27.03.2023 року, однак вказаний адміністративний позов подано до суду - 29.04.2023 року.

При вирішенні вказаного питання враховано правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, від 16 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.001198, і постановах Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 824/284/19-а, від 21 лютого 2020 року у справі № 340/1019/19, від 17 квітня 2020 року у справі № 360/962/19, від 18 червня 2020 року у справі № 140/2024/19, від 22 липня 2020 року у справі № 1.380.2019.001042 (провадження № К/9901/13509/20).

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин позовна заява підлягає поверненню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 121, 123, 248, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

В поновленні позивачу ОСОБА_1 процесуального строку для подання позовної заяви до суду - відмовити.

Позовну заяву повернути особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.О.Монич