Справа № 160/5456/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2022 року Справа № 160/5456/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Лісенко К.В.,
представника позивача: Весніна С.О.,
представника відповідача: Олійника А.А.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, -
14.04.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №2416-6/с від 28.12.2021р. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, а також прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/5456/22 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 20.05.2022 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
23.05.2022 року до суду надійшов відзив Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуваним наказом начальника Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №2416-6/с від 28.12.2021р. до позивача правомірно та на законних підставах застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оскільки завідувач Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 не повідомила належним чином Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а про цей факт відповідачу стало відомо лише у зв`язку із розглядом Центральним відділом з питань нотаріату Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернення громадянина ОСОБА_2 , який 04.11.2021р. звернувся до Урядової «гарячої лінії» та повідомив, що його позбавили можливості оформити свідоцтво про право власності на землю, оскільки зі слів державного нотаріуса ОСОБА_1 не працює необхідна програма. З метою з`ясування обставин, викладених у зверненні громадянина ОСОБА_2 , 12.11.2021р. відповідачем на електронну адресу позивача скеровано вимогу від 12.11.2021р. №О-4645-06 про надання у строк до 15.11.2021р., включно, обґрунтованих пояснень з приводу порушених у зверненні питань та належним чином засвідчених копій відповідних документів, на яку ОСОБА_1 15.11.2021р. надано пояснення за вих. №390/01-16, в яких, зазначалося, що спадкоємець ОСОБА_2 дійсно звертався 29.10.2021 року до Вільногірської державної нотаріальної контори з відповідним пакетом документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай), у зв`язку із чим Вільногірською державною нотаріальною конторою були взяті інформаційні довідки із Спадкового реєстру, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, надруковано свідоцтво про право на спадщину, але подальший процес призупинився, так як без попереджень було припинено доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і на даний час доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ще не поновлено. Тобто, про факт анулювання доступу державному нотаріусу Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Центральному відділу з питань нотаріату Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) стало відомо лише 15.11.2021р. з її пояснень на звернення громадянина ОСОБА_2 . При цьому, не відповідає дійсності те, що ОСОБА_1 раніше повідомляла Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно листом від 01.11.2021р. за №354/01-16, який було додано позивачем до пояснень від 28.12.2021р. за №426/01-16, оскільки у період з 01.11.2021р. до 30.11.2021р. від Вільногірської державної нотаріальної контори на адресу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надходили інші документи, зокрема: «акт, рахунок №2 за вих. №355/01-16 від 01.1.2021», «про надання відпустки ОСОБА_3 від 02.11.2021», «заява щодо державної реєстрації статусу Вільногірської міської територіальної громади за вих. №02-12-2791/0/2-21 від 17.11.2021», «заява про скасування державної реєстрації статуту територіальної громади міста Вільногірська за вих. №02-12-2790/0-2-21 від 17.11.2021», що підтверджується витягом з Журналу (електронна база) реєстрації вхідних документів за період з 01.11.2021р. до 30.11.2021р. Більш того, позивачем не додано до позову ні копію вказаного листа, ні докази його направлення відповідачу. Таким чином, внаслідок несвоєчасного повідомлення Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про обставини анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, невжиття заходів, щодо недопущення анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, завідувач Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 не забезпечила належної роботи Вільногірської державної нотаріальної контори та виконання завдань і обов`язків, покладених на державну нотаріальну контору, чим порушила пункти 2.1, 2.13, 2.21. Посадової інструкції. При цьому цілком очевидно те, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани послугувало саме неповідомлення належним чином Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зазначені вище обставини та, як наслідок, недотримання ОСОБА_1 вимог пунктів 2.1, 2.13, 2.21. Посадової інструкції, про що і було зазначено у констатуючій частині оскаржуваного наказу. Відображення в абзацах першому-четвертий спірного наказу відомостей про наказ Міністерства юстиції України від 28.10.2021р. №3825/5 «Про задоволення скарги», Висновок Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 10.08.2021р. та опис факту порушення ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері державної реєстрації, мало на меті висвітлення фактичних обставин, які були підставою для анулювання доступу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Саме зазначення такої інформації було необхідне задля збереження логічності та послідовності викладу всіх обставин, які мали місце при вирішенні питання анулювання доступу ОСОБА_1 до вказаного Державного реєстру. Тому, на думку відповідача, позивач дійшов помилкових висновків про те, що зі змісту наказу неможливо встановити підставу дисциплінарної відповідальності. Також відповідачем зазначалося, що спірний наказ видано з дотриманням визначеної законом процедури, при цьому первинне подання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 30.11.2021р., яке було складене начальника управління - начальником Центрального відділу з питань нотаріату Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з урахуванням отриманої 15.11.2021р. від ОСОБА_1 інформації, що свідчила про неналежну організацію роботи Вільногірської державної нотаріальної контори, що виразилося в тому числі у порушенні прав громадянина ОСОБА_2 на отримання державної нотаріальної послуги, з метою уникнення подібних випадків порушення прав громадян, і на якому начальником Міжрегіонального управління 07.12.2021 проставлено резолюцію «не заперечую», в подальшому було відкликане в.о. начальника Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) шляхом подання 07.12.2021р. начальнику Управління персоналу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) службової записки про залишення без розгляду подання про притягнення завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від 30.11.2021р. Водночас 08.12.2021р. в.о. начальника Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було складено нове подання з більш детальною аргументацією щодо обставин анулювання доступу ОСОБА_1 , яке і послугувало підставою для винесення спірного наказу від 28.12.2021р. При цьому, відповідно до вимог статті 149 КЗпП України, з метою перевірки фактів, викладених у поданні Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.12.2021р., позивачеві скеровано лист начальника Міжрегіонального управління від 15.12.2021р. за вих. №10-73/5375 про надання не пізніше наступного робочого дня після закінчення тимчасової непрацездатності письмових пояснень стосовно порушеного у поданні питання, до якої було додано копії цього подання від 08.12.2021р. Тобто позивач знала про існування подання від 08.12.2021р., оскільки надавала по фактам, зазначеним у поданні, власні пояснення. При цьому безпідставними є доводи позивача про неврахування відповідачем при виданні спірного наказу пояснень ОСОБА_1 від 28.12.2021р., оскільки такі пояснення були враховані і про їх наявність було зазначено в оскаржуваному наказі. Разом з цим, абзац 3 статті 149 КЗпП України не встановлює беззаперечного обов`язку наводити та обґрунтовувати у наказі підстави з приводу врахування/неврахування відповідачем пояснень позивача, конкретну дату вчинення проступку, наявності вини працівника, ступеня тяжкості ймовірного проступку і заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, і попередньої роботи працівника. Також незрозумілим є доводи позивача про те, що в порушення вимог законодавства в оскаржуваному наказі не зазначено конкретну дату вчинення проступку, оскільки, наводячи такі твердження, позивач не зазначив при цьому нормою якого законодавства встановлено такий обов`язок. При цьому, Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) при обранні виду стягнення було дотримано вимогу щодо врахування ступеня тяжкості вчиненого проступку і заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, як і дотримано інші вимоги статті 149 КЗпП України та, як наслідок, прийнято рішення щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді саме догани, а не звільнення. Щодо посилання позивача на відсутність в оскаржуваному наказі посилання на проведення будь-якого службового розслідування з приводу отриманих від позивача пояснень, то оскільки нотаріуси державних нотаріальних контор не входять до переліку посадових осіб, які мають статус державних службовців у розумінні статті 3 Закону України «Про державну службу», на останніх не поширюється норми вказаного Закону щодо загальних підстав та умов притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, відповідачем зазначено, що спірний наказ видано з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки, як зазначено вище, підставою для притягнення ОСОБА_1 послугувало неповідомлення належним чином Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не забезпечення належної роботи Вільногірської державної нотаріальної контори, виконання завдань та обов`язків покладених на державну нотаріальну контору, чим порушено вимоги пункту 2.1, 2.13, 2.21. Посадової інструкції, при цьому, оскільки про факт анулювання доступу ОСОБА_1 до вищезгаданого Реєстру відповідачу стало відомо лише 15.11.2021р., то строк для притягнення позивача до дисциплінарного стягнення має відраховуватися саме з 15.11.2021р. Зважаючи, що оскаржуваний наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано 28.12.2021р., при цьому, ОСОБА_1 з 03.12.2021р. по 24.12.2021р. перебувала на лікарняному, тому в силу приписів ст.148 КЗпП України цей час не зараховується до встановленого законодавством строку для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що, в свою чергу, свідчить про відсутність порушення строків притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №160/5456/за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.07.2022 року об 11:00 год.
20.07.2022р. справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Турової О.М. з 18.07.2022р. по 05.08.2022р., включно, у щорічній відпустці.
Наступне підготовче судове засідання у справі призначено на 17.08.2022р. об 11:00год.
У підготовчому судовому засіданні 17.08.2022р. усною ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, у сторін витребувано додаткові письмові пояснення у справі, а саме: у позивача витребувано письмові пояснення відносно того, коли саме (дата) позивачеві стало відомо про анулювання ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно з наказом Міністерства юстиції України від 28.10.2021р. №3825/5; у відповідача витребувано письмові пояснення відносно того, яким саме нормативно-правовим актом передбачено обов`язковість інформування державним нотаріусом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про анулювання йому доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та в який строк має здійснюватися таке інформування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/5456/22 до 13 вересня 2022 року та призначено наступне підготовче судове засідання на 13 вересня 2022 року о 15:00 год.
29.08.2022 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у справі, в яких останнім висловлено позицію, аналогічну викладеній у відзиві на позовну заяву, а також викладено позицію щодо порушення позивачем строку на подання відповіді на відзив.
06.09.2022 року до суду від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 17.08.2022 року надійшли додаткові письмові пояснення у справі, в яких зокрема, зазначалося, що завідувачем Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було порушено вимоги пунктів 1.7, 2.1, 2.13 Посадової інструкції завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори від 07.02.2020р. Внаслідок несвоєчасного повідомлення Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, невжиття заходів щодо недопущення анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, завідувач Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 не забезпечила належної роботи Вільногірської державної нотаріальної контори та виконання посадових завдань і обов`язків, покладених на державну нотаріальну контору. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.147-149 КЗпП України, ст.5 Закону України «Про нотаріат», п.2.21, п.5.1 Посадової інструкції завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори від 07.02.2020р., за неналежне виконання професійних обов`язків ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани.
07.09.2022 року до суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 17.08.2022 року надійшли додаткові письмові пояснення у справі, в яких, зокрема, зазначалося, що наказ Міністерства юстиції України від 28.10.2021 року №3825/5 «Про задоволення скарги» був офіційно доведений до відома нотаріуса лише 29 грудня 2021 року, що підтверджується копією листа Міністерства юстиції вих.№120858/33.2.1/33-21 від 08.12.2021р. із відміткою про реєстрацію в держнотконторі 29.12.2021 року. Наказ Міністерства юстиції України від 28.10.2021 року №3825/5 «Про задоволення скарги» в частині п.3 щодо «анулювання доступу державному нотаріусу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» був реалізований через Дніпровську регіональну філію державного підприємства «Національні інформаційні системи» 29 жовтня 2021 року, що підтверджується листом ДРФ ДП «НАІС» вих. №1229/29-07 від 25.08.2022 року. Про відключення державного нотаріуса ОСОБА_1 від реєстрів ані Міністерство юстиції України, ані НАІС (ДП «Національні інформаційні системи», яке є адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України) не повідомляли, що зазначено у відповіді НАІС на адвокатський запит у листі вих. №1229/29-07 від 25.08.2022 року. Про факт відключення державного нотаріуса від реєстрів нотаріус дізналась 29 жовтня 2021 року коли, знаходячись на своєму робочому місці, спробувала зайти до реєстру та вчинити реєстраційні дії. Далі, нотаріус намагалась самостійно встановити причини відсутності доступу до реєстрів і отримала цю інформацію лише під вечір 29.10.2021 року за телефонною розмовою з представниками Дніпровської регіональної філії ДП «НАІС».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 року клопотання представника позивача про продовження строку підготовчого провадження у справі №160/5456/22 задоволено, продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/5456/22 до 20 вересня 2022 року та призначено наступне підготовче судове засідання на 20 вересня 2022 року о 16:00 год.
15.09.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання відповіді на відзив у справі.
15.09.2022 року до суду від представника відповідача надійшли додаткові докази у справі.
20.09.2022 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача про поновлення процесуального строку на подання відповіді на відзив у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 року клопотання представника позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив у справі №160/5456/22 задоволено частково, продовжено представнику позивача строк на подання відповіді на відзив у справі №160/5456/22 до 06.06.2022р. та прийнято подану представником позивача 06.06.2022р. відповідь на відзив у справі №160/5456/22 до розгляду; у задоволенні іншої частини клопотання було відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу №160/5456/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 12 жовтня 2022 року о 13:30 год.
У судовому засіданні 12.10.2022р. оголошено перерву до 18.10.2022р. на 15:00год.
18.10.2022р. до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких останнім, зокрема, зазначено, що відповідно до підпункту 2.7 пункту 2 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, у разі припинення, зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, тимчасового блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав за заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкова справа може бути передана до іншого(ї) приватного нотаріуса (державної нотаріальної контори) в межах одного нотаріального округу після закінчення встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), якому (якій) передається спадкова справа, зобов`язаний(а) прийняти її у провадження. У випадку, коли приватний нотаріус не може особисто здійснити передачу спадкової справи до передачі всіх документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до відповідного державного нотаріального архіву, передача спадкової справи здійснюється за наказом відповідного головного територіального управління юстиції комісією, створеною для приймання-передавання документів діловодства.
У судових засіданнях представник позивача підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та у додаткових поясненнях, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судових засіданнях пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та у додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено, що наказом Відділу юстиції виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних депутатів Міністерства юстиції УРСР від 30.08.1990р. №56 ОСОБА_1 прийнято на посаду державного нотаріуса Вільногірської державної нотаріальної контори.
Відповідно до наказу від 25.05.1994р. №90 ОСОБА_1 призначено на посаду завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори.
Наказом Міністерства юстиції України від 28.10.2021р. №3825/5 «Про задоволення скарги» анульовано доступ державному нотаріусу Вільногірської державної нотаріальної контори Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 3 цього наказу).
На виконання п.3 наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2021р. №3825/5 «Про задоволення скарги» Дніпровською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» 29 жовтня 2021 року були здійснені заходи щодо анулювання завідувачу Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується листом ДРФ ДП «НАІС» за вих. №1229/29-07 від 25.08.2022 року.
Судом також встановлено, що 29.10.2021 року до Вільногірської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай).
Розглядом поданих ОСОБА_2 документів займалася завідувач Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 .
Проте, 29.10.2021р. позивач не зміг здійснити нотаріальну дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 , оскільки, як зазначено вище, 29.10.2021р. Дніпровською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» на виконання п.3 наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2021р. №3825/5 було здійснені заходи щодо анулювання завідувачу Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
При цьому судом встановлено, що Дніпровською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» не здійснювалося повідомлення ОСОБА_1 про те, що їй буде анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується листом ДРФ ДП «НАІС» за вих. №1229/29-07 від 25.08.2022 року, в якому останнім, зокрема, зазначено, що нормативно-правовими документами, що регулюють роботу Державного реєстру прав, ДП «НАІС» та його регіональні філії не зобов`язано повідомляти державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єкта державної реєстрації прав про вжиття Підприємством заходів щодо тимчасового блокування/анулювання їм доступу до Реєстру.
Листом від 01.11.2021р. за вих.№354/01-16 ОСОБА_1 повідомила Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про те, що 29.10.2021р. під час роботи з Реєстром було відключено доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, при цьому, як з`ясувалося пізніше, згідно з наказом Міністерства юстиції України від 28.10.2021р. №3825/5 державному нотаріусу ОСОБА_1 анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по скарзі АТ «ОТП Банк», про яку позивача не повідомляли заздалегідь. Про засідання Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації позивача не повідомляли ніякими способами: ні телефоном, ні засобами електронної пошти, ні будь-яким іншим способом/засобом. У зв`язку із цим позивач просила відповідача надати їй допомогу/консультацію у вирішенні цього питання для подальшої роботи Вільногірської державної нотаріальної контори.
Разом з цим, як свідчать матеріали справи, 04.11.2021р. ОСОБА_2 звернувся до Урядової «гарячої лінії» зі скаргою на дії державного нотаріуса ОСОБА_1 (№ОВ-13307678 від 04.11.2021р.), в якій повідомив, що не може оформити право власності на земельну ділянку (пай), розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Вільні хутори), яку отримав як спадщину, оскільки нотаріус повідомила, що не працює необхідна програма, яка, можливо, не буде працювати до січня 2022 року, тому він звертається з проханням вирішити технічні питання та оформити йому свідоцтво про право власності на землю.
У зв`язку із надходженням до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вищевказаного звернення ОСОБА_2 відповідачем, з метою з`ясування обставин, викладених у цьому зверненні, 12.11.2021р. направлено на електронну адресу позивача: вимогу від 12.11.2021р. №О-4645-06 про надання у строк до 15.11.2021р., включно, обґрунтованих пояснень з приводу порушених у зверненні питань та належним чином засвідчених копій відповідних документів.
15.11.2021р. ОСОБА_1 надано пояснення (лист за вих. №390/01-16 від 15.11.2021р.), які надіслані на електронну адресу відповідача та отримані останнім 15.11.2021р., щодо звернення громадянина ОСОБА_2 , в яких позивачем зазначалося, що спадкоємець ОСОБА_2 29.10.2021 року звернувся до Вільногірської державної нотаріальної контори, надав пакет документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай), сплатив через АТ «Ощадбанк» відповідні платежі, Вільногірською державною нотаріальною конторою були взяті інформаційні довідки із Спадкового реєстру, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, надруковано свідоцтво про право на спадщину, але подальший процес призупинився, так як без попереджень було припинено доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Спадкоємцю ОСОБА_2 було запропоновано звернутися в банк і повернути сплачені ним кошти, так як нотаріальна дія не відбулась, але він відмовився. На даний час доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ще не поновлено.
19.11.2021р. ОСОБА_1 також було надано пояснення (лист за вих. №395/01-16 від 19.11.2021р.) на адресу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо обставин, що стали підставою для видання наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2021р. №3825/5.
Вказане подання від 30.11.2021р. погоджене начальником управління нотаріатом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кот Г. та першим заступником начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захаровою О. 30.11.2021р., а також на нього накладена резолюція начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Легостаєва І.М. «Не заперечую» від 07.12.2021р.
Проте, в подальшому в.о. начальника Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стасевським Л. подано службову записку від 07.12.2021р. про залишення без розгляду подання про притягнення завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від 30.11.2021р.
Вказане подання від 08.12.2021р. першим заступником начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захаровою О. 08.12.2021р., а також на нього накладена резолюція начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Легостаєва І.М. «До наказу» від 09.12.2021р.
Листом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 15.12.2021р. за вих. №10-73/5375 у позивача, з посиланням на надходження подання про притягнення завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від 08.12.2021р. витребувано письмові пояснення щодо фактів, викладених у цьому поданні, які слід надати не пізніше наступного робочого дня після закінчення тимчасової непрацездатності. До вказаного листа було долучено у якості додатка подання в.о. начальника Управління нотаріату від 08.12.2021р. на 1 арк.
Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 28.12.2021р. №2416-6/с «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » до завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 за недотримання нею вимог п.2.1, 2.13, 2.21 посадової інструкції завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори через те, що остання не повідомила належним чином Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а про факт анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стало відомо лише у зв`язку з розглядом Центральним відділом з питань нотаріату Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернення громадянина ОСОБА_2 , на яке завідувачем Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було надано пояснення, надіслане 15.11.2021р. на електронну адресу, застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани.
Не погодившись з вищевказаним наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 28.12.2021р. №2416-6/с про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до ОСОБА_1 , остання звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993р. №3425-ХІІ (далі - Закон №3425-ХІІ) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
За приписами ст.17 Закону №3425-ХІІ державні нотаріальні контори створюються і ліквідуються Міністерством юстиції України. Штати державних нотаріальних контор затверджуються територіальними органами Міністерства юстиції України в межах встановленої для державних нотаріальних контор штатної чисельності і фонду заробітної плати. Державна нотаріальна контора є юридичною особою, яка створюється та реєструється у встановленому законом порядку. Очолює державну нотаріальну контору завідуючий, який призначається із числа осіб, які мають свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Призначення на посади державного нотаріуса, завідуючого державною нотаріальною конторою та звільнення з таких посад здійснюються територіальними органами Міністерства юстиції України.
За приписами п.3 Положення №1707/5 одним з основних завдань міжрегіонального управління є забезпечення роботи нотаріату.
Згідно з п.п.4.28 п.4 Положення №1707/5 міжрегіональне управління відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу установ нотаріату, перевіряє їх діяльність і вживає заходів до її поліпшення, здійснює керівництво державними нотаріальними конторами та перевірку організації нотаріальної діяльності державних, приватних нотаріусів та уповноважених на це посадових осіб органу місцевого самоврядування (далі - уповноважені особи), контролює дотримання нотаріусами, уповноваженими особами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства.
Пунктом 8 Положення №1707/5 передбачено, що міжрегіональне управління у межах своєї компетенції видає накази, які є обов`язковими для виконання підвідомчими органами та установами юстиції та посадовими особами.
Відповідно до п.п.10.1 п.10 Положення №1707/5 начальник міжрегіонального управління очолює міжрегіональне управління, здійснює керівництво його діяльністю і підвідомчими органами та установами юстиції, представляє міжрегіональне управління у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності міжрегіонального управління перед Міністром юстиції України.
Згідно з п.п.10.15 п.10 Положення №1707/5 начальник міжрегіонального управління виконує функції роботодавця стосовно завідувачів та інших працівників державних нотаріальних контор, завідувачів та інших працівників державних нотаріальних архівів.
Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.01.2020р. №66/7 затверджено Положення про Вільногірську державну нотаріальну контору (далі - Положення), згідно з яким Вільногірська державна нотаріальна контора є органом нотаріату, яка створюється і ліквідується Міністерством юстиції України. Керівництво державною нотаріальною конторою здійснює Міністерство юстиції України через Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (п.1 розділу І Положення).
Згідно з п.12 розділу ІІ Положення одним із завдань Вільногірської державної нотаріальної контори є здійснення передбачених законодавством України заходів щодо своєчасного та правильного внесення записів до Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України.
Відповідно до п.1 розділу ІV Положення завідувач державною нотаріальною конторою призначається на посаду та звільняється з посади начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за погодженням з заступником начальника Управління нотаріату - начальником Центрального відділу з питань нотаріату Управління юстиції.
Організаційно-розпорядчим документом, в якому визначено основні завдання, обов`язки, права і відповідальність ОСОБА_1 , як завідувача Вільногірською державною нотаріальною конторою, є Посадова інструкція завідувача Вільногірською державною нотаріальною конторою, затверджена в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 07.02.2020р. (далі - Посадова інструкція), з якою ОСОБА_1 була ознайомлена 07.02.2020р., про що свідчить підпис останньої на четвертій сторінці Посадової інструкції.
Відповідно до пункту 1.1 Посадової інструкції завідувач Вільногірською державною нотаріальною конторою (далі - державна нотаріальна контора) організовує її роботу, розподіляє обов`язки між працівниками, очолює та контролює їх роботу; забезпечує виконання покладених на державну нотаріальну контору завдань і здійснення нею своїх повноважень.
Згідно з пунктом 2.1 Посадової інструкції завідувач Вільногірською державною нотаріальною конторою здійснює керівництво державною нотаріальною конторою, організовує та контролює її роботу, несе персональну відповідальність за виконання покладених на державну нотаріальну контору завдань і здійснення нею своїх повноважень.
Відповідно до пункту 2.13 Посадової інструкції завідувач Вільногірською державною нотаріальною конторою вчиняє нотаріальні дії згідно із Законом України «Про нотаріат».
Пунктом 2.21 Посадової інструкції передбачено, що завідувач Вільногірською державною нотаріальною конторою організовує та контролює роботу державної нотаріальної контори з Єдиними та Державними реєстрами Міністерства юстиції України в межах компетенції, визначеної чинним законодавством.
Згідно з пунктом 5.1 Посадової інструкції завідувач державною нотаріальною конторою несе відповідальність у межах визначених чинним законодавством України за неналежне виконання чи невиконання посадових завдань і обов`язків, бездіяльність або невикористання наданих йому прав, порушення норм етики поведінки нотаріуса.
За приписами статті 147 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.
Частинами 1-2 статті 147-1 КЗпП України встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.
Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено ст.149 КЗпП України.
Так, ч.1 ст.149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
Згідно з ч.2 ст.149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
Частиною 3 статті 149 КЗпП України передбачено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Відповідно до ч.4 ст.149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
При цьому за приписами статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.
В силу статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни.
Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни суду необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі №554/9493/17.
У справі, що розглядається, оскаржуваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення у виді догани до ОСОБА_1 видано у зв`язку із недотримання нею вимог п.2.1, 2.13, 2.21 посадової інструкції завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори через те, що остання не повідомила належним чином Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а про цей факт відповідачу стало відомо лише у зв`язку з розглядом Центральним відділом з питань нотаріату Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернення громадянина ОСОБА_2 .
Проте суд не може погодитися з висновками відповідача щодо порушення позивачем вимог п.2.1, 2.13, 2.21 посадової інструкції завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори, з огляду на таке.
Як слідує з вищенаведеного змісту пунктів п.2.1, 2.13, 2.21 посадової інструкції позивача, вони не містять ані встановлення таких трудових обов`язків завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори як необхідність повідомлення Управління нотаріату Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про анулювання їй доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ані, тим більше, способу та строку, в який таке повідомлення має відбутися. Крім того, інші нормативно-правові акти, що регулюють діяльність нотаріату, також не містять таких зобов`язань для завідувачів державних нотаріальних контор та/чи державних нотаріусів.
Водночас судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснювалося повідомлення Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про анулювання їй доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до того, як до відповідача надійшла скарга ОСОБА_2 , а саме: листом від 01.11.2021р. за вих.№354/01-16, в якому ОСОБА_1 повідомила відповідача про те, що 29.10.2021р. під час роботи з Реєстром їй було відключено доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, при цьому, як з`ясувалося пізніше, згідно з наказом Міністерства юстиції України від 28.10.2021р. №3825/5 державному нотаріусу ОСОБА_1 анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по скарзі АТ «ОТП Банк», про яку позивача не повідомляли заздалегідь, а також позивач не була повідомлена про засідання Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації.
Направлення позивачем відповідачу листа від 01.11.2021р. за вих.№354/01-16 підтверджується описом вкладення до цінного листа із проставленим на ньому штемпелем поштового відділення про відправлення його 01.11.2021р., а також записом в Журналі реєстрації вихідних документів Вільногірської державної нотаріальної контори (справа №01-2 том №1), витяг з якого долучено до матеріалів справи (т.1 а.с.168-172).
Копія листа від 01.11.2021р. за вих.№354/01-16 та докази його надіслання надавалися позивачем відповідачу разом із поясненнями, наданими листом ОСОБА_1 за вих. №426/01-16 від 28.12.2021р. у відповідь на вимогу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 15.12.2021р. за вих. №10-73/5375 про надання пояснень щодо фактів, викладених у поданні про притягнення завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від 08.12.2021р., однак, цей лист не було враховано відповідачем при виданні спірного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення без будь-якого обґрунтування в оскаржуваному наказі про неврахування вищевказаного листа позивача.
При цьому судом враховується, що про анулювання ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до п.3 наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2021р. №3825/5 «Про задоволення скарги» остання дізналася лише 29.10.2021р., що сторонами не заперечується. При цьому, 29.10.2021р. була п`ятниця, а 30.10.2021р. та 31.10.2021р., відповідно, - субота та неділя, тобто вихідні. Відтак, позивач повідомила відповідача про анулювання їй доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наступного робочого дня (01.11.2021р.) після того, як сама дізналася про таке анулювання.
Посилання відповідача на те, що ним фактично не було отримано лист позивача від 01.11.2021р. за вих.№354/01-16 і, відповідно, реєстрація такої вхідної кореспонденції відсутня, не можуть свідчити про те, що позивачем не здійснювалося таке повідомлення взагалі.
Відтак, відповідачем не доведено, що позивачем вчинено порушення трудових (посадових) обов`язків та посадової інструкції завідувача Вільногірської державної нотаріальної контори.
Відтак, взагалі є незрозумілими та необґрунтованими доводи відповідача щодо необхідності термінового повідомлення позивачем про факт анулювання їй доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Тим паче, що, як зазначав сам відповідач, відповідно до підпункту 2.7 пункту 2 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, у разі припинення, зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, тимчасового блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав за заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкова справа може бути передана до іншого(ї) приватного нотаріуса (державної нотаріальної контори) в межах одного нотаріального округу після закінчення встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), якому (якій) передається спадкова справа, зобов`язаний(а) прийняти її у провадження. У випадку, коли приватний нотаріус не може особисто здійснити передачу спадкової справи до передачі всіх документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до відповідного державного нотаріального архіву, передача спадкової справи здійснюється за наказом відповідного головного територіального управління юстиції комісією, створеною для приймання-передавання документів діловодства.
Отже, передача спадкової справи може здійснюватися саме за наказом відповідного головного територіального управління юстиції комісією, створеною для приймання-передавання документів діловодства, лише у випадку, коли нотаріус не може особисто здійснити передачу спадкової справи до передачі всіх документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до відповідного державного нотаріального архіву, а не у разі тимчасового блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав, бо у такому разі передача спадкових справ здійснюється самим нотаріусом та за заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину.
Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не було вчинено дисциплінарного проступку, про який зазначено в оскаржуваному наказі, відтак, підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення відсутні.
Також суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що оскаржуваний наказ про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, в ньому не зазначено, коли мало місце порушення ОСОБА_1 трудових обов`язків, в той час, як визначення дати вчинення дисциплінарного проступку є обов`язковою задля можливості перевірки дотримання строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, бо в силу приписів ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
З огляду на наведене у сукупності, суд доходить висновку, про протиправність оскаржуваного наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 28.12.2021р. №2416-6/с про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до завідувача Вільногріської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 та наявність підстав для його скасування.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на таке.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у загальному розмірі 992,40грн., підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.
Так, за змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
З аналізу положень статті 134 КАС України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною.
Водночас, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Так, за правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі № 816/416/18.
Приписами п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 Закону №5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст.30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009р. №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, схвалених Установчим З`їздом адвокатів України від 17.11.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.
Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо. Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019р. у справі №810/2760/17.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України , від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України , заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19.
Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).
При цьому, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою у постанові від 23.04.2019р. у справі №826/9047/16.
Так, 11.04.2022 року між державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 «Клієнт» та Адвокатським об`єднанням «АДВІС» в особі керівника Весніна Сергія Олександровича (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1591 від 17.07.2006р., ордер серії АЕ № 1092769 від 11.04.2022), що діє на підставі статуту, укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги від 11.04.2022 року №1/11-04/22Н.
Відповідно до п. п. 1.1-1.2 цього Договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання (далі - «Об`єднання») бере на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги Адвокатами об`єднання Клієнту та/або Підзахисному. Правова допомога надається: в будь-яких справах /провадженнях/ спорах (кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських тощо), які порушуються (розслідуються, відкриваються, розпочинаються, ведуться тощо) на території України та за її межами відносно Клієнта та/чи Підзахисного, або за його (їх) участю чи ініціативою; у переговорах за участю Клієнта та/чи Підзахисного; при супроводі діяльності Клієнта; за окремими письмовими дорученнями Клієнта та/чи Підзахисного. Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання представляти, відстоювати та захищати права, свободи та законні інтереси Клієнта та/чи Підзахисного в усіх судах (не залежно від спеціалізації та інстанції суду), у Верховному, Конституційному Суді України, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, органах, організаціях незалежно від форми власності чи підпорядкування, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Згідно з розділом 2 цього Договору Адвокатське об`єднання зобов`язане:
2.1.1 сумлінно та якісно виконати доручення Клієнта та/чи Підзахисного в порядку та на умовах, визначних цим Договором та законодавством України;
2.1.2 на вимогу - інформувати Клієнта та/чи Підзахисного про хід виконання доручення;
2.1.3 невідкладно повідомляти Клієнта та/чи Підзахисного про виникнення конфлікту інтересів;
2.14 утримуватись від дії, які прямо чи опосередковано можуть зашкодити законним інтересам Клієнта та/чи Підзахисного;
2.1.5 зберігати адвокатську таємницю та інформацію, що становить персональні дані про фізичну особу, які охороняються законодавством з питань захисту персональних даних.
Відповідно до пункту 2.3 Клієнт зобов`язаний:
2.3.1 своєчасно оплачувати надані Адвокатським об`єднанням відповідно до цього Договору послуги (винагороду Адвоката) та компенсувати всі витрати Адвокатського об`єднання, пов`язані з наданням Клієнту послуг за цим Договором;
2.3.2 прийняти надані Адвокатським об`єднанням послуги шляхом підписання акту здачі-прийомки наданих послуг, а при відмові у їх прийнятті - протягом 3-х календарних днів після повідомлення Адвоката про виконання доручення письмово мотивувати таку відмову У випадку ненадання Клієнтом обґрунтованої письмової відмови у вказаний строк послуги вважатимуться наданими належним чином та прийнятими Клієнтом.
Розділом 3 передбачається оплата за договором та порядок розрахунків, а саме:
3.1 Формою винагороди Адвокатського об`єднання за надані відповідно до цього Договору послуги є гонорар Адвоката, який здійснює захист Клієнта та додаткова винагорода Адвоката (гонорар успіху);
3.2 Розмір, порядок обчислення (фіксований, погодинний тощо) та порядок сплати гонорару Адвоката за виконання доручення Клієнта узгоджується Сторонами та визначається у Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною;
3.3 Сторони можуть визначити додаткову винагороду Адвоката за досягнення бажаного для Клієнта та/чи Підзахисного результату. Розмір, порядок обчислення та порядок сплати додаткової винагороди Адвоката визначається у Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Сплата Клієнтом додаткової винагороди Адвоката здійснюється окремо та незалежно від сплати гонорару Адвоката у випадку досягнення бажаного для Клієнта та/чи Підзахисного результату;
3.4 У випадку виникнення (виявлення) обставин, які змінюють складність, строки чи обсяг виконання доручення Клієнта, Сторони можуть переглянути досягнуті домовленості щодо гонорару, додаткової винагороди Адвоката;
3.5 Гонорар та додаткова винагорода Адвоката може визначатися Сторонами окремо для кожного нового (додаткового) доручення, Що дається Клієнтом у рамках цього Договору;
3.6 У випадку дострокового розірвання Договору, відмови Клієнта від доручення, відмови Клієнта та/чи Підзахисного від послуг Адвоката, Клієнт має право на повернення частини гонорару Адвоката, якщо він був сплачений у порядку авансу за вирахуванням вартості фактично наданих послуг та фактично досягнутого результату;
3.7 Незалежно від гонорару та додаткової винагороди Адвоката, Клієнт компенсує повну вартість фактичних (як передбачуваних так і непередбачуваних) витрат Адвоката, які пов`язані з виконанням доручення за цим Договором;
3.8 До переліку передбачуваних витрат Адвоката належать: сплата судового збору та інших обов`язкових платежів, оплата роботи експертів та фахівців, помічників Адвоката; транспортні витрати (квитки, послуги перевізників, пальне та амортизаційні витрати при користуванні власним транспортним засобом Адвоката); оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, оплата перекладу та нотаріального посвідчення документів; оплата телефонних розмов, тощо;
3.9 Порядок погашення витрат Адвоката узгоджується Сторонами та визначається у Додатках до цього Договору.
Відповідно до Додатку №2 до Договору про надання правничої допомоги від 11.04.2022 року №1/11-04/22Н, який був укладений між державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 «Клієнт» та Адвокатським об`єднанням «АДВІС» в особі керівника Весніна Сергія Олександровича (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1591 від 17.07.2006р.), що діє на підставі статуту про те, що Предметом юридичних послуг Адвокатського об`єднання відповідно до цього Додатку №2 є захист прав та законних інтересів Клієнта з приводу оскарження наказу № 2416-6/с від 28.12.2021р. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Також, відповідно до Додатку №2, Адвокатське об`єднання в рамках цього Додатку №2 та Договору зобов`язується:
2.1.1. Вивчити надані Клієнтом наявні матеріали, що стосуються предмету юридичних послуг Адвокатського об`єднання, зробити юридичний аналіз ситуації та надати Клієнтові повний та докладний аналіз в довільній формі про фактичні обставини справи і наведенням шляхів для забезпечення правового захисту Клієнта;
2.1.2. Забезпечити супровід та захист інтересів Клієнта з питань, визначених цим Додатком, підготовку та подачу в інтересах Клієнта необхідних заяв, позовних заяв та звернень (доцільних на стадії звернення Клієнта по правову допомогу), підготовку та подання позовної заяви, відповіді на відзив, інших процесуальних документів до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, участь у судових засіданнях, вчинення відповідних процесуальних дій та підготовку необхідних процесуальних документів в рамках захисту інтересів Клієнта, підготовка необхідних відповідно до стадії процесу передбачених законом заяв, скарг та клопотань, тощо, забезпечити представництво інтересів Клієнта в суді.
Так, відповідно до такого Додатку №2 вартість 1 (однієї) години роботи (послуг) адвоката складає 800 (вісімсот) гривень.
Оплата коштів, визначених в п.4 цього Додатку відбувається протягом 3-х календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі на підставі виставленого рахунку, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання або шляхом передання готівкових коштів.
У випадку несплати Клієнтом сум коштів, що визначені п.3 цього Додатку, Адвокатське об`єднання має право / призупинити надання послуг за Договором та/або розірвати цей Договір в односторонньому порядку.
Всі витрати, пов`язані із (не виключно) сплатою послуг експертів, фахівців, перекладачів, судового збору, нотаріального посвідчення документів, вартість поштових відправлень, тощо, в суму гонорару не входять та сплачуються або компенсуються Клієнтом окремо.
Додатково у Додатку №2 було зазначено про те, що цей Додаток №2 є невід`ємною частиною Договору №1/11-04/22Н від « 11» квітня 2022 р., складений у двох однакових примірниках, шо мають однакову юридичну силу.
Згідно з Актом прийому-виконання послуг за Договором б/н про надання правничої допомоги №1/11-04/22Н від 11.04.2022 року, який складений 02.06.2022 року визначено послуги, кількість витрачених годин, відповідно тарифів та їх загальну вартість, як:
- вивчення та аналіз документів, що стали підставою для прийняття Південно-східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) наказу № 2416-б/с від 28.12.2021р. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, консультації Клієнта - 3 години - 800грн - 2400грн;
- вивчення, судової практики, складання та подання до суду позовної заяви про наказу №2416-6/с від 28.12.2021р. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани - 5год. - 800грн- 4000грн;
- вивчення відповіді на відзив, запит додаткових документів з урахуванням відзиву на позов, підготовка відповіді на відзив, направлення копії відповіді із додатками відповідачу та суду - 4год. - 800грн - 3600грн.
Додатково у Акті було зазначено, що такий Акт №1 є невід`ємною частиною Договору №1/11-04/22Н від « 11» квітня 2022 р. та Додатку №2 від 11.04.2022р., складений у двох однакових примірниках, шо мають однакову юридичну силу для кожної із сторін.
Крім того, відповідачем було зазначено, що судовий збір у справі також не підлягає розподіленню, оскільки у справі №160/5456/22 ОСОБА_1 виступає саме як суб`єкт владних повноважень, адже останній було анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а несвоєчасне повідомлення та невжиття заходів щодо недопущення такого анулювання призвело до неналежної організації виконання завдань та обов`язків покладених на Вільногірську державну нотаріальну контору, чим порушено зокрема, але не виключно, пункт 2.21. Посадової інструкції щодо організації та контролю роботи з Єдиними та Державними реєстрами Міністерства юстиції України.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в цій адміністративній справі, суд враховує, що із вищезазначеного акта прийому-виконання послуг за Договором б/н про надання правничої допомоги №1/11-04/22Н від 11.04.2022 року, який складений 02.06.2022 року слідує, що до наданого переліку послуг, зокрема, включені такі роботи як: вивчення та аналіз документів, що стали підставою для прийняття Південно-східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) наказу № 2416-б/с від 28.12.2021р. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, консультації Клієнта - 3 години - 800грн - 2400грн; вивчення, судової практики, складання та подання до суду позовної заяви про наказу №2416-6/с від 28.12.2021р. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани - 5год. - 800грн - 4000грн, однак, означені витрати не підлягають окремій компенсації за кожну з цих послуг, оскільки охоплюються одним поняттям подання позовної заяви до адміністративного суду та є його складовими, і така послуга включена окремим пунктом до переліку наданих адвокатом послуг.
В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із протиправним наказом начальника Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №2416-6/с від 28.12.2021р. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани була вимушена звернутися до суду за захистом порушених прав, у зв`язку із чим нею було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд доходить висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00грн., оскільки така вартість наданих адвокатом послуг є обґрунтованою та співмірною зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданої адвокатом правничої допомоги.
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що підтвердженими належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами є витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00грн.
Відтак, у стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00грн., про відшкодування якої просив позивач, слід відмовити у зв`язку із не наданням позивачем належних доказів їх співмірності та розумності, а також того, що вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При цьому, суд зазначає, що в Кодексі адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, від 29 жовтня 2020 року у справі №686/5064/20, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20.
Також, суд вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Водночас суд зазначає, що посилання відповідача на те, що у цій справі ОСОБА_1 виступає саме як суб`єкт владних повноважень суд вважає хибним, оскільки пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися саме у тих відносинах, у яких виник спір.
Так, спір у цій справі стосується проходження позивачем публічної служби і у цьому спорі позивачем не здійснюються жодні владні управлінські функції, в тому числі і по відношенню до відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє доводи відповідача та зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, зважає, що судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 992,40грн., підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 28.12.2021р. №2416-6/с про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до завідувача Вільногріської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 .
У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова