Справа № 460/2073/23
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2023 року м. Рівне №460/2073/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1,2), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.11.2022 №34 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 31 жовтня 2022 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 31 жовтня 2022 року. За змістом позовні вимоги обґрунтовані тим, що маючи загальний страховий стаж більше 30 років, та виховавши дитину з інвалідністю до шестирічного віку позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою встановленого зразка про призначення йому дострокової пенсії на умовах, встановлених пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності подані позивачем документи для вирішення питання про призначення пенсії надійшли до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Проте, рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 07.11.2022 №34 позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком з тих підстав, що згідно із заявою матері дитини (дружини позивача) ОСОБА_3 вона одержує власну пенсію по інвалідності, а тому вже скористалась більш раннім правом виходу на пенсію. Позивач не погоджується з рішенням відповідача, просить його скасувати та призначити пенсію на умовах, встановлених пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позаяк, ним дотримано всіх необхідних умов, передбачених законодавством.

Ухвалою суд від 30 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяви, в якому він наголошує на тому, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства і, як наслідок, не підлягають задоволенню. Зокрема, відповідач 2 зазначає, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії, оскільки дружина позивача використала право на призначення пенсії до досягнення віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відтак, відповідачем 2 прийнято оскаржуване рішення про відмову в призначенні позивачеві пенсії.

Відповідач 1 подав до суду відзив, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років. Звернув увагу суду, що норми статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є чинними та неконституційними не визнавались, а відтак відповідач діє лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (з наступними змінами; далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637): трудова книжка, свідоцтва про народження дітей, документ про навчання за денною формою тощо. Відповідно до частини першої статті 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 31 рік 01 місяць 18 днів. Вік позивача становить 55 років. Відповідно до Порядку №22-1 при призначенні пенсій за віком із застосуванням норм статті 115 пункту 3 частини 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особа надає: документи про народження дитини; виховання її до шестирічного віку; про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю; заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність. Згідно заяви матері ОСОБА_3 від 31.10.2022, вона одержує власну пенсію по інвалідності. Отже, своє право на пенсію вона використала. Тому, підстави для призначення дострокової пенсії за віком у позивача відсутні.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини, встановлені судом:

Позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24 травня 2015 року.

ОСОБА_3 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії по інвалідності на умовах ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_2 маючи загальний страховий стаж більше 30 років, та виховавши дитину з інвалідністю до шестирічного віку, 31 жовтня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою встановленого зразка про призначення дострокової пенсії на умовах, встановлених пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», адже на його вихованні перебуває донька ОСОБА_4 , яка є дитиною з інвалідністю.

За принципом екстериторіальності вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 07 листопада 2022 року №34 відмовлено позивачу у призначенні пенсії на умовах пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, зазначив, що згідно заяви матері ОСОБА_3 від 31.10.2022, вона одержує власну пенсію по інвалідності. Отже, своє право на пенсію вона використала. Тому, підстави для призначення дострокової пенсії за віком у позивача відсутні. Також зауважив, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 06.08.1987 по 09.01.1988 у зв`язку з ненадання уточнюючої довідки.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Частиною першою ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Так, статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою ст. 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.

Отже, матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей.

Так, судом встановлено, що неповнолітня донька позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю з дитинства віком повних 6 років на дату подання заяви про призначення пенсії (31 жовтня 2022 року). Даний факт відповідачами не заперечується.

Разом з цим, матеріалами справи стверджується, що станом на дату звернення до територіального органу Пенсійного фонду позивач досяг необхідного пенсійного віку (55 років) та у нього наявних необхідний страховий стаж більше 20 років (31 рік 01 місяць 18 днів).

При цьому, єдиною підставою для відмови у призначенні дострокової пенсії за віком позивачу як батьку особи з інвалідністю з дитинства, слугував той факт, що його дружина (матір дитини) одержує власну пенсію по інвалідності, а тому, вже скористалась більш раннім виходом на пенсію.

З наведеного відповідач 2 робить висновок, що оскільки матір дитини з інвалідністю вже є одержувачем пенсії відповідно до іншого Закону, то батько не може скористатися своїм правом на призначення пенсії відповідно до норм п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV.

Зазначений висновок зроблений відповідачем всупереч детальному аналізу положенням чинного законодавства.

Так, з цього приводу варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Відповідно до ст. 34 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно.

Наданою відповідачем-2 довідкою №3002/02-16 від 14.12.2022 підтверджується, що дружина позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку вказаного управління та отримує пенсію по ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по інвалідності ІІ групи «Захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС», а пенсія призначена з 01 січня 2004 року довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року №875-XII особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення осіб з інвалідністю здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомог, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню (ст. 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»).

Таким чином, отримання пенсії по інвалідності нерозривно пов`язане із статусом особи наявністю в неї стійких розладів функцій організму, які потребують особливого соціального захисту, зокрема й отримання пенсії з метою підтримання та покращення стану її здоров`я.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), за змістом абзацу четвертого підпункту 6 пункту 2.1 розділу II якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

- жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку,

- документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність;

- у разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону).

До заяви про призначення позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ч.1 ст. 115 Закону №1058-IV надано заяву дружини позивача, за змістом якої вона не заперечує про те, що її чоловік ОСОБА_2 буде отримувати пенсію за віком як батько дитини з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а при досягненні 50 річного віку вона не претендуватиме на вищезазначений вид пенсії.

Також повідомлено, що на даний час дружина позивача отримує власну пенсію по інвалідності. Позивач раніше на обліку в органах Пенсійного фонду не перебував пенсії будь-якого виду не отримував.

Таким чином, належними доказами підтверджується, що своє право на отримання пенсії із підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, як мати дитини з інвалідністю, так і позивач, як її батько, не використали, позаяк, їм не призначалось достроково: пенсії за вислугою років; пенсії за віком на пільгових умовах; пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на інших умовах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що є неприпустимим ставити у залежність право позивача на призначення дострокової пенсії за віком від реалізації права на пенсію по інвалідності як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС його дружиною.

Аналогічна позиція наведена в постанові ВСУ від 12 листопада 2013 року у справі №21-373а13.

У зазначеній справі колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, проаналізувавши аналогічні за змістом обставини, зазначила: "...Умови призначення пенсій батькові дитини-інваліда визначено в абзаці п`ятому пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV. З часу прийняття Закону №1058-IV ці умови змінювалися. Так, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (у редакції від 1 січня 2004 року) пунктом 5 Прикінцевих положень було передбачено, що у разі відсутності матері, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за п`ять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу. З 01 січня 2006 року Законом України від 03 листопада 2005 року №3058-IV "Про внесення зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності, до абзацу п`ятого пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV було внесено зміни, згідно з якими за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за п`ять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу. Отже, з 01 січня 2006 року матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що позивач є батьком ОСОБА_12 (народився НОМЕР_1 ), інваліда І групи з дитинства. Відповідно до висновку лікарсько-консультаційної комісії ОСОБА_12 перебував на обліку як інвалід дитинства з 1996 року. Дружина позивача ОСОБА_11 по досягненні 44 років у вересні 2005 року оформила пенсію на пільгових умовах за списком №1. Своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, вона не використала, надавши згоду на призначення пенсії з цих підстав своєму чоловікові - батькові дитини-інваліда, який здійснював виховання останньої. На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, абзацом п`ятим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено спеціальне суб`єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і відмовилася від пенсії, передбаченою абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV".

Більше того ні Закон №1058-IV, ні Порядок №22-1 не визначають таку підставу для відмови у призначенні пенсії, як використання права на призначення пенсії дружиною (матір`ю особи з інвалідністю з дитинства).

Таким чином, оскільки дружина позивача (мати їх спільної дитини з інвалідністю) як особа з інвалідністю скористалася правом на свій соціальний захист шляхом отримання пенсії по інвалідності, це не може бути перешкодою для призначення дострокової пенсії за віком в порядку пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" батькові дитини.

За наведеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача 2 від 07.11.2022 №34 є протиправним та підлягає скасуванню.

Поряд з цим, стосовно не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 06.08.1987 по 09.01.1988, варто зазначити наступне.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року№ 1788-ХІІ (далі Закон №1788).

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що основним документом, який підтверджує стаж є трудова книжка і лише за відсутності необхідних записів або в разі якщо записи в трудовій книжці є неточними чи неправильними виникає необхідність у підтвердженні періодів роботи уточнюючими довідками.

Так, записами №4,№5 підтверджується, що позивач в період з 06 серпня 1987 року по 09 січня 1988 року працював трактористом в колгоспі «Зоря» Костопільського району Рівненської області.

Вказані записи є чіткими, не містять виправлень.

Таким чином, період роботи позивача з 06 серпня 1987 року по 09 січня 1988 року підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами. Тому останній підлягаю зарахуванню до страхового стажу позивача.

З огляду на викладене, права та інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду будуть в повній мірі відновлені шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 31 жовтня 2022 року (дати звернення до територіального управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії), з зарахуванням до страхового стажу позивача періоду роботи з 06 серпня 1987 року по 09 січня 1988 року.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень в ході розгляду справи не довели правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 858,88грн, сплачена відповідно до квитанції від 06 січня 2023 року №3961-2781-9189-8328, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07 листопада 2022 року №34 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 31 жовтня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 31 жовтня 2022 року, з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 06 серпня 1987 року по 09 січня 1988 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 858,88грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень, 88 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 квітня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ЄДРПОУ/РНОКПП 13814885) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Т.О. Комшелюк