Справа № 300/1546/23
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2023 р. справа № 300/1546/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумея М.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить:
- визнати бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківський області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021 року протиправною;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківський області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021 року;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківський області на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківський області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021 року. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
19.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало до суду відзив на позов, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши справу в порядку визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, відзив на позов, суд встановив настуне.
Позивач, був звільнений з органів внутрішніх справ та відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) Позивачу призначено пенсію.
21.02.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, п. 3 якою встановлено пере рахувати з 01.01.2016 року пенсії, призначені згідно із Законом від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, особам нача льницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру гро шового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, від соткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабі нету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної по ліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законо давством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги пе ред Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) ухвалено проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в та кому порядку:
- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пун кту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;
- з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розмі ром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.
Тобто, постанова Кабінету Міністрів України № 103 визначала порядок виплати перерахованих пенсій, який, зокрема, передбачає здійснення таких виплат після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, не змінюючи при цьому регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції.
Вказаними нормами Постанови №103 встановлено строк виплати перерахованої пенсії та фактично запроваджено поетапний порядок виплати перерахованих за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсій колишнім працівникам міліції, при цьому обумовлено виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету.
Постановою Правління пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2 затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
П. 5 ч. 4 4 вищезазначеної постанови передбачено, що Головне управління Пенсійного Фонду відповідно до покладених на нього завдань: здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій вій ськовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Отже, на виконання п. 3 Постанови №103 позивачу у період з 01.01.2019 по 30.06.2021 року щомісяця окремою сумою виплачувалась різниця між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого пункту Постанови №103, та місячним розміром отриманої особою пенсії.
Станом на 01.07.2021 відкладена виплата проведена позивачу в повному обсязі, однак з порушенням стро ків виплати.
Враховуючи викладене, з урахуванням того, що основною умовою для виплати громадянину пе редбаченої ст. 2 Закону № 2050 та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків ви плати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) позивач звернувся з відповідною заявою до відповідача.
Відповідач повідомив позивача про те, що виплату було проведено в порядку визначеному пунктом 3 Постанови № 103, в подальшому в порядку визначеному Постановою № 1088, а тому правові підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні.
Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача, звернувся жо суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ.
У даному випадку, питанням, що підлягає вирішенню судом, є правомірність не нарахування та невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Так, позивач вважає, що невиплата пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, тобто, по 30.06.2021 року є підставою для нарахування та виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок №159).
Згідно із статтями 1,2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. У пункті 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Частиною третьою статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Згідно статті 55 Закону № 2262-XII нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), при цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
За змістом статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.
Розглядаючи спірні правовідносини, норми права за якими діяв відповідач, судом встановлено, що відповідач здійснюючи поетапну доплату до розміру пенсії позивача нараховану за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року керувався пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року, при цьому порушення строку виплат доплат до пенсії та основного розміру пенсії у 2019 році, тобто у період визначений вищевказаною Постановою, судом не встановлено. При цьому, матеріали справи не свідчать про те, що позивач звертався до відповідача з приводу зміни порядку належних йому до виплат сум, а судом такі обставини також не встановлені.
Отже, з 19.11.2019 року положення пункту 3 Постанови №103, якою було передбачено поетапну виплату перерахованих пенсій, не підлягають застосуванню Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для виплати нарахованої суми доплати за період з 01.01.2016 року по 31 грудня 2017 року.
Окрім зазначеного, постановою Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 року "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" пункти 1-3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 було виключено.
При цьому суд звертає увагу, що відповідно пунктів 1 та 2 Положення про Пенсійний фонд України, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Фраківській області у своїй діяльності зобов`язане застосовувати акти Кабінету Міністрів України, зокрема і Постанову №103, до набрання законної сили судовими рішеннями про визнання протиправними та нечинними її пунктів.
У відповідності до вказаних норм після здійсненого в квітні 2018 року перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області виплачувало позивачу поточну перераховану пенсію. Виплата нарахованої пенсії перехованої пенсії за період з 01.01.2016 до 31.12.2017 здійснювалась відповідно до постанови КМУ № 103 від 21.02.2018.
З огляду на те, що строки виплати донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії не були визначені законом, а були встановлені у пункті 3 постанови №103, чинному до 19.11.2019 року, та у частині другій пункту 1 постанови № 1088, чинній до 29.09.2020 року, та такі строки виплати донарахованої (за минулий період) пенсії відповідачем дотримані, суд доходить висновку про відсутність такої обов`язкової умови для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, які виплачувалися йому до 29.09.2020 року, як порушення строків виплати нарахованих доходів. При цьому суд зауважує, що визнання нечинним з 19.11.2019 року пункту 3 постанови № 103 та визнання нечинною з 29.09.2020 року частини другої пункту 1 постанови №1088 не впливає на такий висновок суду, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин (у відповідній частині) ці норми були чинними і пенсійний орган правомірно їх застосовував.
Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 14.01.2022 року у справі № 120/1968/19-а.
Водночас, беручи до уваги ту обставину, що спірні правовідносини щодо виплати донарахованої позивачу пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року тривали і після 29.09.2020 року, що визнається відповідачем, є необхідність дослідити правомірність поетапної виплати пенсії після вказаної дати.
Судом з`ясовано, що після 29.09.2020 року жодний нормативний акт не встановлював поетапний порядок виплати пенсії, донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року на підставі постанови №103. А тому після 29.09.2020 року відповідач повинен був без невиправданих зволікань вчинити дії, спрямовані на виплату донарахованої пенсії, а в протилежному випадку невиплачені суми пенсії вважаються доходами, що виплачуються з порушенням строку.
Оскільки з 29.09.2020 року нормативне регулювання правовідносин щодо виплати донарахованої за період із 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії не передбачало поетапного порядку її виплати, суд доходить висновку, що після визнання нечинною постанови № 1088 дії відповідача щодо подальшої поетапної виплати донарахованої пенсії є такими, що вчинені не на підставі наданих повноважень та не у спосіб, встановлений законодавством.
При цьому підстав вважати, що порушення строків виплати пенсії тривало із 01.01.2016 року, немає з огляду на те, що перерахунок пенсії проведено у 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року та хоч цей перерахунок і проведено за минулий час (із 01.01.016 року по 31.12.2017 року), проте нормативна підстава його проведення виникла лише у лютому 2018 року у зв`язку з прийняттям постанови № 103. Саме на підставі постанови № 103 позивачу було проведено перерахунок пенсії за період із 01.01.2016 року по 31.12.2017 року та доплачено різницю між сумою підвищеної пенсії та фактичною ним отриманою у період із 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.
Суд зауважує, що стаття 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вказує на те, що перерахунок призначеної пенсії здійснюється за цим Законом на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи положення статті 2 Закону № 2050-ІІІ, якою передбачена, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати перерахованої пенсії, суд доходить висновку, що право на нарахування та виплату компенсації виникло у позивача із листопада 2020 року (після спливу одного місяця з часу визнання нечинною частини другої пункту 1 постанови № 1088).
Період нарахування компенсації закінчується 30.06.2021 року, оскільки саме в цей день проведено позивачу повну виплату пенсії, донарахованої за період із 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, що не заперечується відповідачем.
Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у спосіб визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті компенсації за період затримки виплати пенсії із 01.11.2020 року по дату фактичної виплати та зобов`язання виплатити спірну компенсацію за цей період.
Аналізуючи викладене, суд приходить висновку, що позов належить задовольнити частково.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківський області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.11.2020 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківський області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.11.2020 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021 року.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківський області на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники процесу:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ).

Суддя Шумей М.В.