Справа № 709/144/23
Суддя: Левченко В. В.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/144/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В. В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В. Г.,

представника позивача - Солода В. М.,

представника відповідача - Желізняк Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ст. сержанта поліції Зінченка Олександра Олександровича, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із адміністративним позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ст. сержанта поліції Зінченка Олександра Олександровича (далі - відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач-2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позову зазначалося, що стосовно позивача 06 лютого 2023 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач не погоджується з даною постановою з огляду на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідачем під час винесення постанови допущено порушення вимог КУпАП, а саме розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі захисника, чим працівники поліції порушили право позивача на захист. Водночас відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення, тобто відповідачем фактично не зафіксовано керування позивачем транспортним засобом, яке б доводило її вину. У зв`язку з чим, посилаючись на приписи законодавства, позивач просила скасувати вказану постанову. Крім того, позивач просила поновити строк на оскарження зазначеної постанови, оскільки копію постанови вона отримала 09 лютого 2023 року.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 лютого

2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2023 рокуздійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи з викликом сторін в порядку ст. 286 КАС України.

Від відповідача-2 на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому останній проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, позовна вимога про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови 06.02.2023 року о 18:00 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушила п.2.1 ПДР України. Під час складання постанови було встановлено, що згідно даних ІПНП ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала. При цьому, належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення, а саме записи технічних приладів та засобів, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого правопорушення. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, сама незгода позивача щодо притягнення її до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови. Крім цього безпідставними є посилання позивача, що остання бажала скористатися правовою допомогою, а її було позбавлено такого права, оскільки згідно відеозапису слідує, що жодних клопотань позивач не заявляла.

У судовому засіданні представник позивача Солод В. М. підтримав позов та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Пояснив, що фактично розгляд справи не відбувся, а працівник поліції лише зачитав постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив її право на захист.

Представник відповідача-2 Желізняк Ю. В. в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Пояснила, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушила п. 2.1 ПДР України. Під час складання постанови було встановлено, що згідно даних ІПНП ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала, з переглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції встановивши особу водія, причетну до ДТП, винесли відносно неї оскаржувану постанову. Окрім цього, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також підтверджується й постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому просила відмовити в позові.

Відповідач-1 інспектор сектору реагування патрульної поліції ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ст. сержант поліції Зінченко О. О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Неявка відповідача-1, повідомленого у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача-2, дослідивши письмові докази та відеозаписи, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідні їм правовідносини.

06 лютого 2023 року поліцейським СРПП ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Зінченком О. О. винесено постанову серії БАД № 693558 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення, а саме штраф у розмірі 3400 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до змісту вказаної постанови позивач 06 лютого 2023 року о 18:00 в с. Крутьки по

вул. Устименка керувала транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.н.з НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила п. 2.1 ПДР України (а.с. 7).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 6 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі ст. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

(ст. 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розділом ІІ ПДР встановлено права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.

Підпунктом а) пункту 2.1 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, виходячи з наведених норм, основною ознакою за якою визначається склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка не має такого права, тобто не має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідачем надано диск з відеозаписом про який зазначено у спірній постанові. Із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який переглянуто в судовосу засіданні, вбачається, як працівниками поліції, які прибули на виклик з приводу ДТП, опитавши учасників ДТП та встановивши особи водіїв, пропонують позивачу пред`явити посвідчення водія, на що остання повідомила, що посвідчення водія вона не має, оскільки транспортними засобами не керує, також заперечувала факт керування транспортним засобом саме 06 лютого 2023 року, зазначивши, що керувала інша особа, яку вона не хоче підставляти. Також з відеозапису вбачається, що на позивача складено протоколи про адміністативні правопорушення за ст. 124 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт відсутності у позивача посвідчення водія нею не заперечується, та докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що за кермом автомобіля CHEVROLET AVEO дійсно перебувала ОСОБА_1 , яка була з ознаками алкогольного сп`яніння та поводила себе агресивно (а.с. 52-55).

Суд зауважує, що доводи позивача про те, що не вона керувала транспортним засобом при подіях 06 лютого 2023 року, що вказані у постанові, а керувала інша особа, яку вона не хоче підставляти, також спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами, зокарема даними постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 06 лютого 2023 року адмінправопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що працівник поліції не мав права притягнути останню до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи, оскільки відповідачем надано докази, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин які зазначені у оскаржуваній постанові. Незгода позивача з притягненням її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнута до адміністративної відповідальності, а тому, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Щодо ненадання позивачу можливості скористатися юридичною допомогою, то суд зазначає, що позивач такого клопотання при винесенні оскаржуваної постанови не заявлала, та реалізувала таке право при оскаржені постанови відповідача, а тому це не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу) позивача суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що більшість аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, отримали достатню оцінку з боку суду в тій мірі, щоб вважати рішення суду обґрунтованим.

Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ст. сержанта поліції Зінченка Олександра Олександровича, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. В. Левченко