Справа № 140/6274/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/6274/22 пров. № А/857/3209/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року (головуючий суддя Плахтій Н.Б., м.Луцьк) у справі №140/6274/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

26.09.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними дій з приводу не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% відсотків за період з 01.08.2002 по 04.03.2021; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25% відсотків за період з 01.08.2002 по 04.03.2021.

Позов обґрунтовує тим, що у період з 07.11.2015 по 11.08.2022 позивач знаходилась у трудових відносинах з ГУНП у Волинській області. Зазначеному періоду передувала служба в органах внутрішніх справ України, а саме: з 01.08.2002 в Харківському національному університеті внутрішніх справ, а з 27.07.2006 в УМВС України у Волинській області. Таким чином, вислуга на день звільнення складала в календарному обчисленні 20 років 0 місяців 11 днів, з них 13 років 03 місяці 05 днів - служба в ОВС. Зазначає, що 04.03.2021 її протиправно звільнено зі служби в поліції відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 04.03.2021 у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційних заходів. При цьому, 15.06.2021 їй виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 18 років календарної служби в сумі 100484,60 грн. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №140/3414/21 її поновлено на службі в поліції, а дії посадових осіб ГУНП у Волинській області та наказ ГУНП в області від 04.03.2021 №65 о/с визнані протиправними. При цьому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/3967/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог ГУНП у Волинській до ОСОБА_1 щодо повернення одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 77477,71 грн у зв`язку із її поновленням на службі. Разом з тим, 11.08.2022 відповідно до наказу ГУНП у Волинській області №295 о/с позивач звільнена зі служби в Національній поліції України за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України» за власним бажанням, розрахунків з нею у день звільнення не проведено та самих розрахунків не надано. Зауважує, що 29.08.2022 на її картковий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», проведено зарахування одноразової грошової допомоги в сумі 5606,82 грн. Проте, у листі ГУНП у Волинській області від 09.09.2022 №1110/05/29-2022 відповідач посилається на те, що ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. Позивач вважає посилання керівництва ГУНП у Волинській області на вищевказану статтю, як на правомірність невиплати їй одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з 01.08.2002 по 04.03.2021 (18 календарних років), необґрунтованим, оскільки звільнення та в подальшому поновлення на службі не може вважатись повторним прийняттям на роботу, а відповідно і повторним звільненням через рік за власним бажанням, оскільки вона вважалась такою, що не була звільнена зі служби. Такі обставини підтверджуються рішенням суду від 19.07.2021 у справі №140/3414/21.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на ту обставину, що поновлення на службі поліцейського, який був протиправно звільнений, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є свідченням того, що поновлена на посаді особа вважається відновленою у своїх трудових правах без будь-яких наслідків звільнення. Оскільки з визнанням судом звільнення позивача протиправним, вважає, що не належить до переліку осіб, визначених частиною шостою статті 9 Закону України №2262-ХІІ, тобто таких, що повторно звільнені зі служби. Зазначає, що ці обставини судом першої інстанції не були належно оцінені, а відтак, окружний суд дійшов помилкового висновку щодо правомірності дій відповідача. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

У період із 01.08.2002 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11. 2015 - у Національній поліції України.

Наказом ГУ НП у Волинській області від 04.03.2021 №65 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора сектору Камінь-Каширського відділу поліції ГУНП у Волинській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 04.03.2021. Даним наказом визначено вислугу років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні 18 років 07 місяців 02 дні.

На підставі наказу від 04.03.2021 №65 та, керуючись статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», відповідачу була нарахована і виплачена одноразова грошова допомога при звільнені в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 18 років календарної служби в сумі 102014,82 грн за вирахуванням військового збору 1,5%.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021, у справі №140/3414/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Волинській області №65 о/с від 04.03.2021, в частині звільнення зі служби в поліції за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційних заходів, лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади інспектора моніторингу Камінь-Каширського відділу поліції, з 04.03.2021; поновлено лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в органах поліції на посаді інспектора моніторингу Камінь-Каширського відділу поліції, з 04.03.2021; стягнуто з ГУ НП у Волинській області на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30030,75 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора моніторингу Камінь-Каширського відділу поліції, з 04.03.2021 та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6673,50 грн звернуто до негайного виконання.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ ГУНП у Волинській області від 26.07.2021 №237 о/с, яким ОСОБА_1 поновлено на службі в органах поліції на посаді інспектора моніторингу Камінь-Каширського відділу поліції з 04.03.2021.

11.08.2022 відповідно до наказу ГУНП у Волинській області №295 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України» за власним бажанням. Станом на день звільнення вислуга років становить 20 років 00 місяців 11 днів.

29.08.2022 на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «ПриватБанк» проведено зарахування одноразової грошової допомоги в сумі 5606,82 грн.

При цьому у листі від 09.09.2022 №1110/05/29-2022 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що оскільки за 18 років календарної служби одноразова грошова допомога при звільненні вже була нарахована та виплачена у 2021 році, тому нарахування та виплату такої допомоги проведено за 2 календарні роки в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (Закон України №580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону вищевказаного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з статті 102 Закону №580-VІІІ пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон №2262-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України №2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону України №2262-ХІІ виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до абзаців першого та третього пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (Постанова №393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзацу п`ятого та сьомого пункту 10 Постанови №393 зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Абзацом восьмим пункту 10 Постанови №393 визначено, що строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами І і 2 цієї постанови. За пунктом 9 розділу І «Загальні положення» Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (Порядок №260) при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до пункту 15 розділу І «Загальні положення» Порядку №260 при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Пунктом 23 розділу І «Загальні положення» Порядку №260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. При цьому, до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 розділу VI Порядку №260 у разі звільнення із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, колегія суддів зазначає, що одноразова грошова допомога поліцейським, які звільнені зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням має разовий характер. Право на її одержання пов`язане з наявністю 10-річної вислуги та звільненням зі служби, зокрема, з указаних підстав.

Апеляційний суд зазначає, що наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області від 04.03.2021 №65 о/с позивач була звільнена зі служби в поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 04.03.2021, однак рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 у справі №140/3414/21 вищевказаний наказ визнано незаконним та поновлено позивача на займаній посаді з 04.03.2021. При цьому, їй була виплачена одноразова грошового допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 18 років календарної служби в сумі 100484,60 грн. Разом з тим, враховуючи подальше поновлення позивача на службі на виконання судового рішення, її звільнення наказом ГУНП у Волинській області від 11.08.2022 №295 о/с є повторним, з огляду на що при розрахунку суми грошової допомоги застосуванню підлягає абзац 7 пункту 10 вказаного вище Порядку, та виплата такої допомоги повинна здійснюватися за період без урахування періоду попередньої служби, а саме 2 роки безперервної служби.

Аналогічна правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №440/819/19.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в позові, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у справі № 140/6274/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний