Справа № 120/9494/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 квітня 2023 р. Справа № 120/9494/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

15.11.2022 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (далі відповідач).

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.03.2020 враховуючи базовий місяць січень 2008 та березень 2018;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.03.2020 враховуючи базовий місяць січень 2008 та березень 2018, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.02.2020 № 46-ос позивача звільнено з військової служби у запас, а 06.03.2022 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини.

Позивач зазначає, що за період з 01.01.2016 по 06.03.2020 йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

З метою виплати індексації він звернувся до відповідача із заявою, однак відповідач відмовив у її задоволенні та письмово повідомив, що в запитуваний період індексацію грошового забезпечення нараховано та виплачено у повному обсязі із урахуванням базових місяців, в яких відбулося підвищення грошових доході (зростання грошового забезпечення).

Позивач вважає відмову протиправною, посилаючись на недостовірність повідомлених відповідачем обставин про виплату сум індексації у повному обсязі. Зауважує, що відсутність коштів у бюджеті відповідача не може вважатися правомірною причиною недоплати спірних сум та просить врахувати, що підхід військової частини до визначення базового місяця який повинен враховуватися при обчисленні індексації є помилковим.

Ухвалою суду від 21.11.2022 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Відповідачеві встановлено 15 - ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

08.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідач зазначає, що у період з червня 2017 року по червень 2018 року позивач проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у іншій військовій частині, а тому нараховувати індексацію грошового забезпечення за цей період військова частина НОМЕР_1 не повинна.

За словами відповідача, в той час коли позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена йому у відповідності до правил, що діяли впродовж періодів служби. Просить врахувати, що розмір грошового забезпечення військовослужбовців у спірному періоді неодноразово змінювався за рахунок зміни постійних складових. У зв`язку з чим позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення з урахуванням відповідних базових місяців.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (в.ч. НОМЕР_1 ) від 28.07.2015 № 291-ОС позивача зараховано до списків загону та поставлено на всі види забезпечення з 28.07.2015 (а.с. 38).

Наказом від 07.08.2015 № 311-ОС "По особовому складу" позивача призначено із 07.08.2015 на посаду у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с 38-зворот).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.06.2017 № 199-ОС "По особовому складу" позивача з 18.06.2017 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення прикордонного загону (в.ч. НОМЕР_1 ) (а.с. 39-зворот). Підставою прийняття цього наказу зазначено вибуття позивача на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.05.2017 № 503-ос у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження служби.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 "По особовому складу" від 20.06.2018 № 167-ос позивача зараховано у списки особового складу та всі види грошового забезпечення вказаного прикордонного загону з 20.06.2018 (а.с. 40).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.02.2020 № 46-ос позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту "а" пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення із 06.03.2020 (а.с. 40 зворот - 41).

Відтак, періоди проходження позивачем служби у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) становлять із 28.07.2015 по 18.06.2017 та із 20.06.2018 по 06.03.2020.

При цьому із 19.06.2017 по 19.06.2018 позивач не перебував на грошовому забезпеченні відповідача, адже знаходився у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 де й проходив службу впродовж вказаного часу.

У позові ОСОБА_1 зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 у період з 01.01.2016 по 06.03.2020 йому неправомірно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення.

Це спонукало позивача звернутися до відповідача із листом і просити нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Однак, 01.11.2022 відповідач відмовив у задоволенні звернення позивача та повідомив, що з 01.01.2016 по 06.03.2020 йому було виплачено індексацію грошового забезпечення у повному обсязі та з урахуванням базових місяців, в яких відбулося підвищення грошових доході (зростання грошового забезпечення).

Отримавши відповідь про відмову у проведенні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення та дізнавшись про підстави відмови позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII (у редакції, що діяла до 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 4 Закону № 1282-XII (у редакції, що діяла після 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, у первинній редакції частина перша статті 4 Закону № 1282-XII передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Надалі до цієї норми були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, який набрав чинності 1 січня 2016 року і змінами передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Інші положення статті 4 цього Закону з 2005 року й дотепер залишилися незмінними.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 01.01.2016) передбачалося, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77, застосовується після 01.01.2016) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Пунктом 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 10-1 Порядку № 1078 (в редакції, чинній до 15.12.2015) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу.

Зрештою пункт 10-2 Порядку № 1078 у зазначеній редакції передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

01.12.2015 згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 526 від 13.06.2012 в редакції Постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 09.12.2015 Порядок доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого для новоприйнятих працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Відтак, порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення:

- до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати;

- після 01.12.2015 є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).

Висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 19.05.2022 справа № 200/3859/21 та від 23.03.2023 справа № 400/3826/21.

Тож до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

Судом встановлено, що наказом від 28.07.2015 № 291-ОС позивача зараховано до списків прикордонного загону (в.ч. 2193) та поставлено на всі види забезпечення з 28.07.2015, а наказом від 07.08.2015 № 311-ОС "По особовому складу" призначено на посаду патрульного 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_6 " ІІІ категорії, другий тарифний розряд. у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тому суд погоджується із аргументами відповідача про те, що у період служби із серпня 2015 року по грудень 2015 року при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача, місяць його прийняття на роботу вважався базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення.

Проте суд зауважує, що предметом позову не охоплюються вимоги позивача про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення у період із серпня 2015 року по грудень 2015 року.

Позивач стверджує про неправомірні дії відповідача при обчисленні та виплаті йому індексації грошового забезпечення із 01.01.2016, тобто коли правило про встановлення базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу місяця прийняття (виходу) працівника на роботу вже втратило чинність та не могло застосовуватися відповідачем.

В цей час - 09.12.2015 Урядом прийнято постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).

Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Постанови № 1013, мета цього акту полягала у внесенні змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.

Пунктом 2 Постанови №1013 були внесені зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Відповідно до зазначеної Пояснювальної записки, ці зміни передбачали: «здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Отже, змінюється механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати, при цьому вилучається застосування терміну «базовий місяць»;

«зменшення розміру індексації заробітної плати у разі підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір їх підвищення не перевищує величину індексації (чинний механізм передбачає зменшення індексації не тільки при підвищенні тарифних ставок (окладів), а і у разі збільшення доплат та надбавок, що призводить до нарахування різних сум індексації для працівників, які займають однакові посади)».

Крім цього, за змістом пунктів 1, 3 Постанови №1013, було встановлено, що:

підвищуються посадові оклади з 1 грудня 2015 року працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;

підвищуються з 1 грудня 2015 року на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;

у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;

міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Отже, Постановою № 1013 з 1 грудня 2015 року були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Пунктом 3 цієї постанови вирішено підвищити розміри посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також переглянути постійні додаткові виплати, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається із січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою №1013.

У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови № 1013 дають підстави для висновку про те, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 1 грудня 2015 року.

Водночас норми Постанови № 1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для позивача «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)», з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013).

Висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 березня 2023 року у справі № 620/7687/21, постанові від 22 березня 2023 року у справі № 380/1730/22 та постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 з подібними правовідносинами, що підлягають врахуванню при ухваленні цього рішення.

До того ж у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зауважив, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 1 грудня 2015 року належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.

У цьому контексті суд зауважує, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України. У період спірних правовідносин (2016-2020 роки) таких постанов було дві.

Так, на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 28 лютого 2018 року.

Тому від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише 1 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців з 01.03.2018.

Отже, місяцем підвищення доходу в цілях нарахування та виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 є січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20 та ін.

За період починаючи із березня 2018 року по березень 2020 року таким місяцем є березень 2018 року.

Однак у світлі спірних правовідносин істотною є й обставина щодо місця перебування позивача на грошовому забезпеченні.

Так, за змістом висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Як зазначалося раніше, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.08.2015 позивач приступив до виконання своїх службових обов`язків з 07.08.2015.

Проте, на підставі наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.06.2017 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення відповідача, у зв`язку із вибуттям з 18.06.2017 згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.05.2017 № 503-ос у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , для подальшого проходження військової служби.

Відтак, періоди проходження позивачем служби у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) складають із 28.07.2015 по 18.06.2017 та із 20.06.2018 по 06.03.2020.

При цьому із 19.06.2017 по 19.06.2018 позивач не перебував на грошовому забезпеченні відповідача, адже знаходився у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 де й проходив службу впродовж вказаного часу.

Отже, доводи позивача про те, що обов`язок нараховувати та виплачувати йому грошове забезпечення, а із цим і обов`язок проводити його індексацію за весь період з 01.01.2016 по 06.03.2020, покладався на військову частину НОМЕР_1 є безпідставними, адже із 19.06.2017 по 19.06.2018 ОСОБА_1 не перебував на грошовому забезпеченні відповідача.

Із долученої відповідачем до відзиву довідки № 98 від 08.12.2022 про нараховану та виплачену позивачу індексацію грошового забезпечення за 2015 - 2018 роки судом встановлено, що із січня 2016 по червень 2017 року індексація доходів позивача нараховувалася (а.с. 41-зворот). Однак, як встановлено із відзиву на позовну заяву, відповідачем неправомірно не було враховано для її проведення базовим місяцем січень 2008 року, що вказує на протиправність його дій.

Відтак, із урахуванням меж заявлених позовних вимог, встановлених при розгляді справи обставин та наданої їм оцінки, на військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України слід покласти обов`язок перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у період із 01.01.2016 по 18.06.2017 із урахуванням базовим місяцем січня 2008 року.

При встановленні базового місяця суд вважає за необхідне зауважити, що вирішення цього питання сприятиме досягненню мети правосуддя та цілей ефективного захисту судом порушеного права позивача.

Указаний висновок відповідає правовій позиції і підходу, які застосував Верховний Суд у постанові від 12.05.2022 у справі № 580/3335/21 з подібними правовідносинами (пункти 26-34) та постанові від 28.09.2022 у справі № 560/3965/21.

До того ж, вирішення питання про "базовий місяць" не є способом втручання у повноваження відповідача діяти на власний розсуд, оскільки дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 13.12.2018 у справі № 802/412/17-а, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а.

Стосовно справ з подібними правовідносинами, то Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Зазначені висновки Суд виклав у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а.

Що ж до позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 19.06.2017 по 19.06.2018, то вони не підлягають задоволенню, оскільки у цей період позивач не перебував на грошовому забезпеченні відповідача.

Визначаючись щодо позовних вимог стосовно нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.06.2018 по 06.03.2020, суд враховує наступне.

Як встановлено раніше, позивача зараховано у списки особового складу та всі види грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 20.06.2018 наказом від 20.06.2018 № 167-ос, а наказом від 06.02.2020 № 46-ос звільнено з військової служби у запас та виключено із 06.03.2020 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Перш за все суд зауважує, що відповідно до абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 141) сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі № 380/11404/21.

Стосовно уяснення норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення щодо підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні, то суд виходить із такого.

Насамперед слід зауважити, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".

Право на "індексацію - різницю" виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Водночас право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Оглянувши наявні у матеріалах справи відомості про нараховане позивачу за період 2018 - 2020 роки грошове забезпечення та його індексацію суд встановив, що починаючи із березня 2018 року (місяць набрання чинності постанови Уряду № 704 та підвищення тарифних ставок (окладів)), розмір доходу позивача істотно перевищив суму можливої індексації, визначеної в цьому місяці. Отже, право на виплату "індексації різниці" на підставі п. 5 Порядку №1078 у позивача із серпня 2018 року не виникає.

Що ж до "поточної індексації", то суд зауважує, що відповідно до офіційних даних, що містяться на вебсайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.

Отже, лише у жовтні 2018 року було перевищено поріг індексації у 103%. Вказані відсоткові показники індексу інфляції за жовтень 2018 року були опубліковані у листопаді 2018 року, а тому право на проведення індексації грошових доходів у з урахуванням базового місяця березень 2018 року виникло лише в грудні 2018 року.

Відтак, відповідач не мав передбачених Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" підстав для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з червня 2018 року (місяць зарахування на грошове забезпечення відповідача) по листопад 2018 року включно, а у грудні 2018 року відповідач нарахував та виплатив індексацію грошового забезпечення у розмірі 71,08 грн із врахуванням базового місяця - березень 2018 року (а.с. 13-зворот).

Щодо періоду з січня 2019 по березень 2020 року, суд зазначає, що за вказаний період відповідач виплатив позивачу суму індексації грошового забезпечення. Зокрема індексація грошового забезпечення із січня по жовтень 2019 виплачена позивачу в сумі 1713,64 грн у листопаді 2019 року, а індексація за січень - березень 2020 виплачена разом із грошовим забезпеченням у відповідні місяці.

Зазначене підтверджується інформацією про грошове забезпечення за період з січня по грудень 2019 року (а.с. 14, 42) та інформацією про грошове забезпечення за період з січня по березень 2020 року (а.с. 14 - зворот).

Відтак, з огляду на встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із червня 2018 по березень 2020 року задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог виключно в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 18.06.2017 з урахуванням базового місяця січня 2008 року, та похідних від них позовних вимог про зобов`язання вчинити дії з метою захисту порушених прав позивача.

Тому, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі судом не вирішується.

Керуючись ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із 01.01.2016 по 18.06.2017 включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 18.06.2017 включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;
Відповідач: військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України - АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя Богоніс Михайло Богданович