Справа № 753/6008/23
Суддя: Заставенко М. О.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6008/23
провадження № 2-а/753/49/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. м. Київ,

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2023 до Дарницького районного суду м. Києва, як адміністративного суду, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у якому позивач просить поновити їй строк на оскарження постанови, скасувати постанову № 1 КІ від 06.02.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтуванні поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач вказує, що вона зверталась до суду з позовом про оскарження вказаної постанови, проте ухвалою від 16.02.2023 позовну заяву було повернуто заявнику. На вказану ухвалу було подано апеляційну скаргу, проте ухвалою від 14.03.2023 її було повернуто особі, яка її подала. Отже, на думку позивача, нею пропущено строк на оскарження постанови з поважних причин.

Крім того, 17.04.2023 до суду надійшла заява Обухова Володимира Владиславовича про вступ у справу в якості представника.

Ознайомившись із заявою та доданим до неї документом, суддя вважає за належне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписи ч. 1 ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ч. 4 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Положення ч. 2 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" встановлюють, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно п. 6 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 року № 41, бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Рішенням Національної асоціації адвокатів України Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 дозволено адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону (пункт 4).

Таким чином, після 01.01.2022 використання типової форми ордера, виготовленої друкарським способом, не дозволяється.

Враховуючи вищевикладене, надана скан-копія виготовленого друкарським способом ордеру серії НОМЕР_1 від 13.02.2023 не підтверджує повноваження Обухова Володимира Владиславовича як представника ОСОБА_1 , а тому підстави для його допуску до участі у справі в якості її представника відсутні.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи позивача щодо підстав поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом, суддя приходить до висновку, що вказана позовна заява не відповідає вимогам ст. 121 КАС України та підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з цим, право на звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно положень ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як встановлено суддею, позивач, діючи через свого представника, зверталась до суду із позовом про оскарження постанови № 1 КІ від 06.02.2023, проте ухвалою від 16.02.2023 позовну заяву було повернуто заявнику. На вказану ухвалу було подано апеляційну скаргу, проте ухвалою від 14.03.2023 її було повернуто особі, яка її подала.

Отже, з позовом про оскарження вказаної постанови позивач звертається вдруге.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Такого ж змісту позиція міститься також у наступних постановах Верховного Суду за аналогічних правовідносин щодо оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, зокрема у постанові від 18.03.2021 року у справі № 466/227/18 та у постанові № 697/1044/22 від 16.02.2023 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суддя враховує ту обставину, що представництво позивача у справі про оскарження постанови здійснювалось адвокатом, який у відповідності до положень Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" є фахівцем у галузі права.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Слід зазначити, що суддя, оцінюючи обставини, які перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Таким чином, недотримання вимог закону, що стало підставами для повернення представнику позивача позову та апеляційної скарги, є свідомим та умисним висловленням позивача та її представника своєї позиції та способом користування своїми правами, що не може слугувати підставою для поновлення встановлених законом строків та не визнається суддею поважною причиною пропуску строку для звернення до суду з даним позовом.

Отже, суддя приходить до висновку, що викладені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними, а тому клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає.

Частиною 1, 2 ст. 123 КАС України передбачено у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху, визначивши їй десятиденний строк для зазначення поважних причин поновлення строку звернення до суду.

Суддя зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 248, 256, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Обухова Володимира Владиславовича про вступ у справу в якості представника ОСОБА_1 .

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О.Заставенко