Справа № 160/5874/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2023 року Справа № 160/5874/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/5874/23 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанов, -
УСТАНОВИВ:
24.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро (далі позовна заява) до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
- скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору № 70793104 від 19.01.2023 та постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №70793104 від 19.01.2023 згідно виконавчого листа № 201/4309/22 виданого 04.01.2023 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська по справі №201/4309/22.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанов, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 122,123,160,161 КАС України та зобов`язано позивача у десятиденний строк усунути недоліки, а саме надати суду іншу заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів; доказів, що підтверджують виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням та відповідно наданням до суду доказів, що підтверджують вказані обставини, згідно положень п.п.4,5 ст. 160 КАС України; належним чином завірених копій додатків, наданих до позовної заяви; відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; відповідно до п.8 ч.5 ст.160 КАС України зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів по справі.
Ухвалою суду від 07.04.2023 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанов.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 14.04.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст.262 КАС України.
Також ухвалою суду від 14.04.2023 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- матеріали виконавчого провадження ВП № 70793104;
- постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору № 70793104 від 19.01.2023;
- постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №70793104 від 19.01.2023 згідно виконавчого листа №201/4309/22 виданого 04.01.2023 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська по справі №201/4309/22.
17.04.2023 року третя особа суду надала письмові пояснення по справі.
20.04.2023 року відповідачем на електронну адресу суду подано відзив на позовну заяву. Долучені додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 24.04.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходилась справа № 201/4309/22 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: видати копію наказу про звільнення, довідку про роботу (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру його заробітньої плати), записати в трудову книжку про присвоєння категорії та тарифного розряду та стягнення середнього заробітку.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 в задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.12.2022 року, апеляційну скаргу було задоволено частково, та зобов`язано КЕВ м. Дніпро видати ОСОБА_1 копію наказу про його звільнення № 88 від 06 червня 2022 року, довідку про роботу (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру його заробітної плати) і внести в трудову книжку ОСОБА_1 НОМЕР_1 запис про присвоєння 2 категорії по 7 тарифному розряду.

Отже, зазначене рішення набрало законної сили 06.12.2022 року.

Вказують, що 23.01.2023 року на адресу КЕВ м. Дніпро надійшли: постанова про стягнення виконавчого збору № 70793104 від 19.01.2023, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70793104 від 19.01.2023 згідно виконавчого листа №201/4309/22 виданого 04.01.2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/4309/22.

На думку позивача, вищезазначені постанови державного виконавця є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на такі обставини.

Позивач вказує, що КЕВ м. Дніпро на адресу ОСОБА_1 було надіслало лист № 525/3819 від 12.12.2022 року, яким повідомлено про добровільне виконання рішення суду по справі № 201/4309/22 та запропоновано йому з`явитися у будь-який зручний для нього робочий день до КЕВ м. Дніпро для внесення запису в трудову книжку та отримання копій необхідних документів.

Крім зазначеного листа, вказують, що вони неодноразово звертався до ОСОБА_1 з проханням прибути до КЕВ м. Дніпро для виконання рішення суду за його телефоном вказаним в позовній заяві, а саме: НОМЕР_2 .

Однак, ОСОБА_1 так і не з`явився до КЕВ м. Дніпро для внесення відповідного запису в трудову книжку і наразі продовжує ігнорувати їх спроби зв`язатись з ним.

Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що вони належним чином забезпечили виконання рішення суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/4309/22.

26.01.2023 року КЕВ м. Дніпро було направлено на адресу Відповідача лист №525/230, яким фактично повідомлено Відповідача про факт виконання рішення суду по справі №201/4309/22.

Таким чином, на думку позивача, сукупність зібраних у справі доказів доводить, що оскаржувані постанови не відповідають критеріям правомірності та обґрунтованості, у зв`язку із чим є протиправними та підлягають скасуванню.

Державним виконавцем не проводилося жодних виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду.

Також, із посиланням на статті 27, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження» зазначили про врегулювання вказаними нормами порядку прийняття постанов про стягнення виконавчого збору, а саме підставою для стягнення виконавчого збору є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення, а розмір збору обчислюється як 10% від фактично стягнутої суми.

Виконавчий збір є своєрідною винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому пред`явлений позов не визнав, посилаючись на те, що 18.01.2023 р. до відділу надійшла заява стягувана ОСОБА_1 про примусове виконання вищезазначеного виконавчого документа.

Вказують, що керуючись ст. ст, 3,4.24-27 Закону України «Про виконавче провадження» 19.01.2023 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої вручена особисто боржнику 23.01.2023 р. за вх. №190. Вказаною постановою боржнику наданий строк десять робочих днів для виконання вказаного рішення.

Керуючись наказом Міністерства юстиції України № 954/5 від 24.03.2017, яким встановлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 69,00 грн. (з ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження; статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 державним виконавцем 19.01.2023 р. винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, копія якої вручена особисто боржнику 23.01.2023 р. за вх. №192.

На підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 19.01.2023 року винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн. Копія зазначеної постанови вручена особисто боржнику - 23.01.2023р. за вх. №191.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Вказують, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмір! чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкрита виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Випадки, визначені ч. 5 статті 27 Закону № 1404-VIII, у яких виконавчий збір не стягується, у спірних правовідносинах відсутні.

Таким чином, на думку відповідача, оскаржувані винесені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження»,

ІV. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Третя особа надала суду письмові пояснення, у яких зазначено, про те, що рішення суду по справі №201/4309/22, про видачу ОСОБА_3 копії наказу про його звільнення № 88 від 06 червня 2022, довідки про роботу (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати), і внесення в його трудову книжку НОМЕР_3 запис про присвоєння 2 категорії по 7 тарифному розряду, яке до теперішнього часу станом на 17 квітня 2023року не виконане .

Вказує, що за період з 22 червня 2022 року по 17 квітня 2023 року позивач мав неоднаразову об`єктивну можливість та міг направити листи-запрошення декілька разів, засвідчити факти не отримання ним кореспонденції.

На думку третьої особи, позивач, на теперішній час, відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язку та створює штучні докази виконання рішення суду.

Вказує, що 03 січня 2023 року від - КЕВ м. Дніпро на його адресу надійшло поштове відправлення № 445 в конверті знаходився чистий аркуш паперу, (про що в відділенні поштового зв`язку був складений відповідний акт, та вміст конверту зафіксований на відео згідно "Правил надання послуг поштового зв`язку").

Також зазначає, що заява про примусове виконання рішення суду, ним подана, після отримання від відповідача вказаного конверта.

ОСОБА_1 вказує, що твердження позивача про його ухилення від прийняття виконання рішення суду є неналежними та необґрунтованими.

Факти перешкоджання стягувана виконанню судового рішення фіксуються виключно державним виконавцем.

Доводи позивача про відмову отримання листів спростовується трекінгом поштового відправлення, що свідчить про отримання ним листів від позивача, а тому є неналежними.

На думку ОСОБА_1 позивач навмисно ухиляється від виконання судового рішення.

Враховуючи наведене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходилась справа № 201/4309/22 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: видати копію наказу про звільнення, довідку про роботу (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру його заробітньої плати), записати в трудову книжку про присвоєння категорії та тарифного розряду та стягнення середнього заробітку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.12.2022 року, апеляційну скаргу було задоволено частково, та зобов`язано КЕВ м. Дніпро видати ОСОБА_1 копію наказу про його звільнення № 88 від 06 червня 2022 року, довідку про роботу (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру його заробітної плати) і внести в трудову книжку ОСОБА_1 НОМЕР_1 запис про присвоєння 2 категорії по 7 тарифному розряду.

Враховуючи наведене, рішення суду від 20 вересня 2022 року по справі №201/4309/22 набрало законної сили - 06.12.2022 року.

04.01.2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська видав виконавчий лист № 201/4309/23 року про зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро видати ОСОБА_1 копію наказу про його звільнення № 88 від 06 червня 2022року, довідку про роботу (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати ОСОБА_1 ) і внести в трудову книжку ОСОБА_1 БТ-1 № 8612949 запис про присвоєння 2 категорії по 7 тарифному розряду.

У січні 2023 року старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тичинським Дмитром Євгеновичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №70793104, якою постановлено:

- відкрити виконавче провадження;

- боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

19.01.2023 року старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тичинським Дмитром Євгеновичем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору №70793104 від 19.01.2023 року, а також постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №70793104 від 19.01.2023 року згідно виконавчого листа № 201/4309/22 виданого 04.01.2023 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська по справі №201/4309/22.

Вказані постанови були направлені на адресу позивача.

Позивачем, КЕВ м. Дніпро на адресу ОСОБА_1 було надіслало лист № 525/3819 від 12.12.2022 року, яким повідомлено про добровільне виконання рішення суду по справі № 201/4309/22 та запропоновано позивачу з`явитися у будь-який зручний для нього робочий день до КЕВ м. Дніпро для внесення запису в трудову книжку та отримання копій необхідних документів.

26.01.2023 року позивачем направлено на адресу відповідача лист № 525/230, яким фактично повідомлено державного виконавця про добровільне виконання ними рішення суду по справі №201/4309/22.

23.01.2023 року на адресу КЕВ м. Дніпро надійшли: постанова про стягнення виконавчого збору № 70793104 від 19.01.2023 року, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70793104 від 19.01.2023 року, згідно виконавчого листа №201/4309/22 виданого 04.01.2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/4309/22.

Не погоджуючись з постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70793104 від 19.01.2023 року та постановою про стягнення виконавчого збору № 70793104 від 19.01.2023 року, позивач звернувся до суду із цим позовом про визнання їх протиправними та їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018).

Згідно із частиною третьою статті 27 Закону № 1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII, у редакції Закону України від 03.07.2018 № 2475-VIII, встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (частина сьома статті 27 Закону № 1404-VIII).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону (частина дев`ята статті 27 Закону № 1404-VIII).

Згідно із пунктами 9, 17 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

- пункт 9: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

- пункт 17: списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX ПК України в повному обсязі сум податкового боргу, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (частина третя статті 40 Закону № 1404-VIII).

Кошти виконавчого провадження складаються, у тому числі, з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця (пункт 1 частини першої статті 42 Закону № 1404-VIII).

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина четверта статті 42 Закону № 1404-VIII).

«Інструкція з організації примусового виконання рішень» затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція № 512/5, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 8 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції № 512/5 визначено:

-стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону;

- про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження;

- виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору;

- постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Надаючи оцінку доводам позивача, суд виходить із того, що частина перша статті 27 Закону № 1404-VIII надає визначення виконавчого збору, а частини друга та третя установлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Особливістю спірних правовідносин є те, що на примусовому виконанні перебуває судове рішення немайнового характеру про зобов`язання боржника видати стягувачу ОСОБА_1 копію наказу про його звільнення № 88 від 06 червня 2022року, довідку про роботу (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати ОСОБА_1 ) і внести в трудову книжку стягувача ОСОБА_1 НОМЕР_3 запис про присвоєння 2 категорії по 7 тарифному розряду.

Частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII встановлює правила стягнення та розмір виконавчого збору при примусовому виконанні вимог майнового характеру, а частина третя вказаної норми вимог немайнового характеру відповідно.

Частина третя статті 40 Закону № 1404-VIII є самостійною спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальне правило, встановлене частиною першою статті 27 цього Закону, застосовуватися не може.

Частина друга статті Закону № 1404-VIII не є застосовною у спірних правовідносинах, оскільки регулює питання стягнення виконавчого збору при примусовому виконанні вимог майнового характеру, коли як у розглянутому спорі примусовому виконанню підлягають вимоги немайнового характеру.

Доводи позивача про протиправність постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та відповідно про стягнення виконавчого збору без реального виконання рішення суду, оскільки державний виконавець фактично не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, із врахуванням добровільного виконання рішення суду, суд вважає неналежними, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів), тощо.

У розглянутому спорі постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору прийняті 19.01.2023 року одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження.

Випадки, визначені частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII, у яких виконавчий збір не стягується, у спірних правовідносинах відсутні.

Стягнення виконавчого збору регламентується як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією № 512/5, пунктом 8 розділу ІІІ якої визначено, що про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження; виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору; постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Доводи та посилання позивача про вжиття з їх боку заходів добровільного виконання судового рішення, зокрема те, що ними на адресу ОСОБА_1 було надіслало лист № 525/3819 від 12.12.2022 року, яким повідомлено про добровільне виконання рішення суду по справі № 201/4309/22 та запропоновано йому з`явитися у будь-який зручний для нього робочий день до КЕВ м. Дніпро для внесення запису в трудову книжку та отримання копій необхідних документів, а також неодноразові звернення до ОСОБА_1 з проханням прибути до КЕВ м.Дніпро для виконання рішення суду за його телефоном вказаним в позовній заяві, а саме: НОМЕР_2 , можуть бути доводами при вирішенні питання про накладення державним виконавцем штрафу за невиконання рішення суду, однак не можуть свідчити про фактичне та повне виконання рішення суду (яке набрало законної сили 06.12.2022 року) на дату відкриття виконавчого провадження.

Фактичним виконанням судового рішення у виконавчому провадженні буде безпосередньо видача ОСОБА_1 копії наказу про його звільнення № 88 від 06 червня 2022року, довідки про роботу (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати ОСОБА_1 ) та відповідно внесення в трудову книжку ОСОБА_1 НОМЕР_3 запис про присвоєння 2 категорії по 7 тарифному розряду.

Матеріалами справи фактична видача ОСОБА_1 копії наказу про його звільнення № 88 від 06 червня 2022року, довідки про роботу (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати ОСОБА_1 ) та внесення в трудову книжку ОСОБА_1 БТ-1 №8612949 запис про присвоєння 2 категорії по 7 тарифному розряду, станом на дату відкриття виконавчого провадження та винесення спірних постанов 19.01.2023 року, не підтверджено.

Отже, передбачений частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII випадок, а саме фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, матеріалами справи не підтверджено.

Державний виконавець при надходженні виконавчого документа перевіряє його на відповідність вимогам статей 3 та 4 Закону № 1404-VIII та у випадку відповідності вимогам зазначених статей відкриває виконавче провадження.

Оскільки на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні, останнім правомірно одночасно з відкриттям виконавчого провадження прийнято постанову про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Порядок та особливості процедури стягнення виконавчого збору при примусовому виконанні виконавчих документів немайнового характеру, визначені статтею 27 Закону №1404-VIII, передбачають:

- розмір виконавчого збору;

-одночасне з постановою про відкриття виконавчого провадження прийняття постанови про стягнення виконавчого збору;

- випадки, у яких виконавчий збір не стягується;

- випадки, у яких стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. Про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем приймається постанова про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

У розумінні положень Закону № 1404-VIII примусове виконання виконавчого документу розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відтак, стягнення виконавчого збору, тощо зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору, тощо є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Наведене судом у цій справі правозастосування відповідає правовим висновкам судів апеляційних інстанції, зокрема, висловленим у постановах від 26.07.2021 у справі №360/2310/21, від 12.07.2021 у справі № 120/3896/21-а, від 08.07.2021 у справі №500/2306/21, від 29.06.2021 у справі № 500/2419/21, від 24.06.2021 у справі № 260/534/21, від 09.06.2021 №340/500/21, від 07.06.2021 у справі № 200/3600/21, від 13.05.2021 у справі № 420/1717/21.

Враховуючи наведене, слід дійти до висновку, що позивачем в судовому порядку не було доведено протиправність оскаржуваних рішень, тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідачем доведено правомірності та обґрунтованості прийняття оскаржуваних позивачем рішень/постанов.

За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанов.

Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із чим витрати на сплату судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанов відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Позивач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро (49005, м.Дніпро, вул. Феодосіївська, 13, ).

Відповідач: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49005, м.Дніпро, вул.Пісаржевського, 1а, ).

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною шостою статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 24.04.2023 року.

Суддя В.В. Ільков