Справа № 400/2153/22
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 р. № 400/2153/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1, м.Миколаїв, 54029,
про:скасування постанови від 11.02.2022 року ВП № 68597958,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2022р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (далі - відповідач), в якому просила суд: скасувати постанову відповідача від 11.02.2022р. ВП № 68597958 про стягнення виконавчого збору в сумі 13000,00грн.

В обгрунтування позову позивач вказала, щов державного виконавця не було підстав для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору,оскільки підставою для відкриття виконавчого провадження №68597958 була ухвала Заводського районного суду м.Миколаєва по справі №487/6730/21 про забезпечення позову , яка підлягає негайному виконанню, а отже оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.27 Закону України №1404-VIII та підлягає скасуванню.

Відповідач надав суду 03.03.2023р. відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення вимог ОСОБА_1 та зазначив, що до відділу 21.02.2022р. надійшла заява від позивача про те, що бржником виконується рішення суду по справі № 487/6730/21, на підставі якого за виданим по справі виконавчим листом було відкритого виконавчого провадження ВП №68597958. В свою чергу 21.02.2022р. державним виконавцем винесено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України №1404-VIII постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №68597958 та відповідно до вимог ст.40 цього ж Закону виконавцем 22.02.2022р. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в розмірі 13000,00грн. Відповідач вважає, що оскаржувана позивачем постанова винесена в рамках Закону №1404-VIII та підлягає негайному виконанню в межах зазначеного виконавчого провадження, яке 22.02.2022р. закічено, про що складено відповідну постанову.

Разом з позовом 15.02.2022р. позивач подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 16.02.2022р. суд задовольв заяву ОСОБА_1 шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.02.2022р. ВП №68597958 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 13000,00грн., до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 400/2153/22.

Ухвалою від 21.02.2022р. суд залишав позов ОСОБА_1 без руху та надавав позивачу 10-денний строк з дня отримання такої ухвали суду строк для усунення недоліків позову.

В той час, 24.02.2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України. Указом Президента України №54/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Указом Президента України від 06.02.2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

22.02.2023р. на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача про усунення недолків позову.

Ухвалою від 28.02.2023р. суд відкрив провадження у справі №400/2253/22 та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Пунктом 3 такої увхвали суд ухвали, враховуючи воєнний стан, та те, що бойові дії ведуться на території Миколаївської області, м. Миколаїв постійно зазнає враження ворожою артилерією та авіацією, з метою безпеки учасників судового процесу, розглянути дану справу суд без призначення судового засідання (без виклику сторін).

Відповідно до ухвали суду від 07.04.2023р. суд призначив розгляд справи в судовому засідання в приміщенні суду на 18.04.2023р., про що повідомив сторін.

18.04.2023р. від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

11.02.2022 року Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по cnpaвi №487/6730/21 було відкрито виконавче провадження ВП №68597958 на підставі виданого цим же судом виконавчого листа від 24.01.2022р. про зобов`язання ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 можливість спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи з 10.00год. до вирішення справи по суті.

Як пояснив відповідач у відзиві на позов, 11.02.2022р. виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 з метою вручення постанови про відкриття виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_1 за адресою вказаною у виконавчому документі фактично не проживає, зі слів матері боржниці. Постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик до відділу на 14.02.2022р. року було вручено матері боржниці, про що державним виконавцем складено відповідний акт від 14.02.2022р.

14.02.2022р. позивач дізналась про оскаржувану постанову винесену в рамках ВП №68597958.

21.02.2022р. до відповідача надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про те, що боржником ОСОБА_1 рішення суду виконується.

В свою чергу, 21.02.2022р. державним виконавцем відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.40 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №68597958 та згідно ч.1 ст.39 цього ж Закону винесено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача (боржника) в розмірі 13000,00грн.

Як вбачається з виконавчого листа виданого по справі №487/6730/21 Заводським районним судом м.Миколаєва від 24.01.2022 року, що дане рішення по справі не підлягає негайному виконанню, а його строк для пред`явлення до виконання становить 3 роки.

Виходячи з матеріалів справи №400/2253/21, судом встановлено, що ухвалою Заводського районною суду м.Миколасва від 15.12.2021 року №487/6730/21 вжито заходів забезпечення позову шляхом: зобов`язання ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 можливіть безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведения часу з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи місяця з 10.00 годин до 13.00 години до вирішення спору по суті.

Отже, суд вважає, що в державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки підставою для відкриття виконавчого провадження №68597958 стала ухвала Заводського районного суду м. Миколаева по справі №487/6730/21 про забезпечення позову, яка підлягає негайному виконанню, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № №1404-VIII та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у cnociб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає, шо виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження i примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових ociб), (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів i ociб, що спрямовані на примусове виконання рішення i проводяться на підставах, у межах повноважень та у cпociб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та ociб, які здійснюють примусове виконання судових рішень i pішень інших органів» (ст. 5 Закону №1404-VIII).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII).

Сгатею 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупередженно, обєктивно, своєчасно i в повному обсязі.

Приписами статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у cтатті 3 цього Закону, зокрема, за ухвалами, постановами судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом. Виконавець не пізшше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в poзмipi, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збip - це збіp, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збip стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збip стягується державним виконавцем у poзмipi 10 відсотків суми, шо підлягає примусовому стягненню, поверненню, або варгості майна боржника, шо підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів.

Частиною 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у paзi виконання рішень Европейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання i водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Таким чином суд приходить до висновку, що в державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки підставою для відкриття виконавчого провадження №6897958 стала ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/6730/21 про забезпечення позову, яка підлягас негайному виконанню, а отже, така постанова не відповвдає вимогам статті 27 Закону № 1404-УШ та підлягає скасуванню.?

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано до суду доказів правомірності прийнятої ним оскаржуваної постанови.

В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.02.2022р. ВП № 68597958 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 13000,00грн., прийнята не у спосіб, що визначений Конституцією України та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 належить задовольнити повністю.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (вул. Робоча, 1, м.Миколаїв, 54029, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.02.2022р. ВП № 68597958 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виконавчого збору в сумі 13000,00грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1, м.Миколаїв, 54029, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 992,40грн., сплачений квитанцією від 14.02.2022р. за №В43Т-11АТ-3ЕТ8-К6ХР.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов