Справа № 460/2300/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2023 року м. Рівне №460/2300/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, Державної судової адміністрації України
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (далі - відповідач-1) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди судді Гощанського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 за січень-грудень 2021 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року, в розмірі 2102 гривні;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Гощанського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно, відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є суддею Гощанського районного суду Рівненської області та у 2021 році отримував суддівську винагороду, що виплачувалася та нараховувалася відповідачем-1 з посадового окладу, що є значно меншим розміру, визначеного ч.2 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Так, посадовий оклад протиправно розраховувався з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений для визначення базового розміру посадового окладу судді згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", тобто з розміру 2102,00грн, замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року (2270,00грн). У рішенні від 28.08.2020 №10-р/2020 Конституційний Суд України наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить ст.6, ч.2 ст.19, ст.130 Конституції України. У цьому випадку положення ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" очевидно і прямо суперечать Конституції України та нормам спеціальних законів України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про прожитковий мінімум".

Ухвалою суду від 14.02.2022 прийнято адміністративну справу до розгляду, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.03.2022 року, встановлено відповідачу-1 строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву, згідно з яким, нараховуючи та виплачуючи позивачу суддівську винагороду на основі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року у розмірі 2102,00грн, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Положення статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" є чинними та неконституційними не визнавалися, а Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мало правових підстав для виплати суддівської винагороди без застосування зазначеної норми. Оскільки розмір мінімального прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року, не змінився, погіршення матеріального становища позивача та відповідно порушення його прав не відбулося. З прийняттям України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина. Враховуючи викладене, відповідач-1 просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 11.03.2022 підготовче засідання відкладено на 12.04.2022 за клопотанням представника відповідача-1.

Ухвалою суду від 12.04.2022 продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання до закінчення в Україні воєнного стану.

Ухвалою суду від 10.08.2022 призначено підготовне засідання на 30.08.2022.

Ухвалою суду від 30.08.2022 залучено до участі у справі як співвідповідача Державну судову адміністрацію України (далі відповідач-2).

Відповідачем-2 подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідно до п.2 ч.3 ст.148 Закону "Про судоустрій і статус суддів", Державна судова адміністрація України здійснює функцію головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення судів. За приписами ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань. Відповідно до ч.1 ст.135 Закону "Про судоустрій і статус суддів", суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно правовими актами. Виплачуючи позивачу суддівську винагороду на основі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року, у розмірі 2102,00грн, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Положення ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" є чинними та неконституційними не визнавалися. Враховуючи викладене, відповідач - 2 просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 13.09.2022 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву та відзиви, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Указом Президента України від 24.04.2012 №286/2012 "Про призначення суддів" ОСОБА_1 призначено на посаду судді Гощанського районного суду Рівненської області строком на п`ять років.

Наказом голови Гощанського районного суду Рівненської області від 05.06.2012 №12-К ОСОБА_1 зараховано до штату суду.

Указом Президента України від 07.09.2018 №271/2018 "Про призначення суддів" ОСОБА_1 призначено на посаду судді Гощанського районного суду Рівненської безстроково.

Відповідно до наказу в.о. голови Гощанського районного суду Рівненської від 10.09.2018 №1-К ОСОБА_1 вважається таким, який приступив до виконання повноважень щодо здійснення правосуддя на посаді судді Гощанського районного суду Рівненської з 07.09.2018 з посадовим окладом згідно із штатним розписом.

Наказом голови Гощанського районного суду Рівненської від 04.06.2019 №5-К "Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років судді" ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 30 відсотків посадового окладу.

Наказом голови Гощанського районного суду Рівненської від 18.09.2020 №6-К встановлено ОСОБА_1 щомісячну доплату за виконання обов`язків голови суду з 18.09.2020 в розмірі 10% посадового окладу судді.

У період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 , судді Гощанського районного суду Рівненської, суддівська винагорода (яка складається з посадового окладу, доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу та за перебування на адміністративній посаді в суді у розмірі 10% посадового окладу) виплачувалася із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00грн, що підтверджується копіями розрахункових листків, довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській від 23.02.2022 №217-04/22.

Згідно з довідкою про доходи від 23.02.2022 №217-04/22, виданою Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Рівненській області, у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 судді ОСОБА_1 було нараховано суддівську винагороду у загальній сумі 1205288,46грн.

Позивач, вважаючи дії відповідача-1 щодо нарахування та виплати суддівської винагороди з розрахунку прожиткового мінімуму у розмірі 2102,00грн протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до ст.4 Закону №1402-VIII, в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Частиною першою статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону №1402-VIII).

Згідно з ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною четвертою статті 135 Закону №1402-VIII передбачене додаткове застосування до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, регіональних коефіцієнтів.

Відповідно до ч.5 ст.135 Закону №1402-VIII, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років 15 відсотків, більше 5 років 20 відсотків, більше 10 років 30 відсотків, більше 15 років 40 відсотків, більше 20 років 50 відсотків, більше 25 років 60 відсотків, більше 30 років 70 відсотків, більше 35 років 80 відсотків посадового окладу.

Згідно з ч.9 ст.135 Закону №1402-VIII, обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Таким чином, Законом №1402-VIII визначено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому, норма ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду (30), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього.

З огляду на це, необхідно звернутися до інших законів, які встановлюють розмір прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді.

Такі норми доповнюють ч.3 ст.135 Закону 1402-VIII і становитимуть єдину спеціальну норму, якою буде визначено розмір посадового окладу судді.

Такий висновок узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.11.2020 у справі №200/9195/19-а.

Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 №1082-IX (далі - Закон №1082-IX).

Статтею 7 Закону №1082-IX визначено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;

працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень;

осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Таким чином з 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 гривні.

Судом встановлено, що Закон №1082-IX не змінював розмір суддівської винагороди, як про це стверджує позивач, а запровадив розрахункову величину для визначення розміру базового розміру посадового окладу судді.

Доводи про те, що суддівська винагорода не нарахована та не виплачена відповідно до ст.135 Закону №1402-VIII є помилковими, оскільки зазначена норма визначає кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду. Саме нормою ст.7 Закону №1082-ІХ встановлено розмір прожиткового мінімуму, який необхідний для цього.

Згідно із ст.146 Закону №1402-VIII, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України. Забезпечення функціонування судової влади передбачає:

1) окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на утримання судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону;

2) законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів;

3) гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів.

Видатки на утримання судів визначаються з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

За приписами ч.1 ст.147 Закону №1402-VIII, в Україні діє єдина система забезпечення функціонування судової влади - судів, органів суддівського врядування, інших державних органів та установ системи правосуддя.

Відповідно до ст.148 Закону №1402-VIII, засади фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 1) Верховний Суд щодо фінансового забезпечення його діяльності; 1-1) вищий спеціалізований суд щодо фінансового забезпечення його діяльності; 2) Державна судова адміністрація України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України; 3) Вища рада правосуддя щодо фінансового забезпечення її діяльності.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів.

Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Контроль за додержанням вимог цього Закону щодо фінансування судів здійснюється у порядку, встановленому законом.

Особливості підготовки і розгляду проекту закону про Державний бюджет України в частині фінансування судів, інших органів та установ у системі правосуддя визначаються законом.

Статтею 149 Закону №1402-VIII передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ст.23 Бюджетного кодексу України, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідач-1, як територіальний орган відповідача-2, виконуючи функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів в межах бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України, діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Станом на час розгляду цієї справи, норма ст.7 Закону №1402-VIII не визнана неконституційною, а тому підстави для незастосування останньої відповідачами відсутні.

За таких обставин, дії відповідача-1 та відповідача-2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди із застосуванням на підставі ст.7 Закону №1082-ІХ розрахункової величини "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді" з січня 2021 року по грудень 2021 року у розмірі 2102,00грн відповідають положенням законодавчого регулювання та є правомірними.

Суд критично оцінює твердження позивача про невідповідність зазначеного положення статті 7 Закону №1082-ІХ щодо розміру прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді закріпленим в Конституції України гарантіям незалежності суддів, оскільки, по-перше, таке положення не було визнано таким, що не відповідає Конституції України, а по-друге, застосування такого положення здійснено рівновелико впродовж усього року.

Щодо рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 №10-р/2020 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), то суд зазначає, про те що вказаним рішенням не вирішувалося питання розміру прожиткового мінімуму, який належить застосовувати при розрахунку посадового окладу суддів, тому правові висновки, які містяться в цьому рішенні, не впливають на конституційність норм Закону № 1082-ІХ.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому позов до задоволення не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - 1: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (вул.Симона Петлюри, буд.10, м.Рівне, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 26259988).

Відповідач - 2: Державна судова адміністрація України (вул.Липська, буд.18/5, м.Київ, 01601; ідентифікаційний код юридичної особи 26255795).

Рішення складено 21 квітня 2023 року.

Суддя О.М. Дудар