Справа № 280/1082/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2023 року Справа № 280/1082/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, військова частина НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, військова частина НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати пункт № 1 наказу відповідача від 27.05.2022 № 23 «Про підсумки проведення службового розслідування», яким позивача, начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до повної матеріальної відповідальності за завданий державі матеріальний збиток на загальну суму 307 066,45 грн;

2) визнати протиправним та скасувати пункт № 3 наказу відповідача від 27.05.2022 № 23 «Про підсумки проведення службового розслідування», згідно із яким: утримання грошового нарахування за пунктом 1 цього наказу з позивача проводити в розмірі 20% його місячного грошового забезпечення згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та занесено суму нестачі до Книги обліку нестач відповідача в сумі 307 066,45 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Бубновим Д.Ю., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1114497 від 15.02.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 . 24.02.2022 позивач (на той час займав посаду начальника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 )), почувши вибухи зі сторони м.Сватове Луганської області, подав команду черговому на збір особового складу відділу за тривогою. Крім того, він отримав інформацію про рух танкової колони Російської Федерації в сторону смт Білокуракино, де був розташований перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_5 , через смт Новопсков (близько 25 км). Після отриманих доповідей від начальників ІНФОРМАЦІЯ_4 про обстановку позивач отримав усне розпорядження про евакуацію всього особового складу та майна до ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 . Приблизно о 8:00 ранку позивач наказав особовому складу заводити військову техніку та пакувати всю документацію та майно до цих машин. Під час збору майна автомобіль Камаз 5320, в/н НОМЕР_2 , не завівся, відповідальний водій доповів про нестачу зарядки акумуляторів. У автомобіля ГАЗ-3307, в/н НОМЕР_3 під час заводу потекла охолоджуюча рідина, а автомобіль УАЗ-469, в/н НОМЕР_4 під час руху зламався через течію радіатора, після чого його довелось залишити на території ІНФОРМАЦІЯ_6 через початок обстрілу м.Сєвєродонецька та прилеглих територій. Все майно, яке вивезли, загрузили до автомобіля ГАЗ-5312, в/н НОМЕР_5 , і доставили спочатку до м.Сєвєродонецька, а надалі до м.Запоріжжя. Водночас зауважено, що під час евакуації пріоритет надавався на евакуацію в безпечне місце особового складу, всієї документації, всієї зброї і боєприпасів та робочої техніки. Так, на території першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 залишився Камаз 5320, в/н НОМЕР_2 , автомобіль УАЗ-469, в/н НОМЕР_4 , а в приміщенні першого відділу частково майно зв`язку, кухні, частина речового майна. Незважаючи на встановлені під час проведення розслідування обставини та фактично за відсутності вини ОСОБА_1 і у недоведенні спричинення ним шкоди, позивача було притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 307 066,45 грн шляхом винесення начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 наказу № 23 від 27.05.2022 «Про підсумки службового розслідування». Враховуючи те, що у ОСОБА_1 відсутні обставини завдання ним шкоди та не доведений той факт, що шкода завдана внаслідок саме умисних протиправних дій позивача, на думку представника позивача, підстави для притягнення позивача до відповідальності відсутні, а пункти №№ 1, 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.05.2022 № 23 є такими, що підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 21.02.2023 суд поновив позивачу строк звернення до адміністративного суду та відкрив провадження у справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

10.03.2023 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№10189), в якому представник не визнає в повному обсязі позовні вимоги на підставі наступного. Невиконання службових обов`язків є дією чи бездіяльністю військовослужбовця, вчинення або не вчинення якої прямо передбачено нормативно-правовими актами. Так, представник відповідача вказує, що позивач при евакуації військового майна допустив бездіяльність, яка виражалась у самовпевненості, що за його бездіяльність не настане юридична відповідальність (видом якої є матеріальна відповідальність). Крім того, звертає увагу на те, що обов`язок збереження військового майна був закріплений у посадових обов`язках позивача. Більш того, представник підкреслює, що безпосередньо перед переводом до іншої військової частини позивач власноруч підписав акт службового розслідування, де були викладені результати службового розслідування, ознайомився з наказом про притягнення його до матеріальної відповідальності та поставив свій підпис про ознайомлення, причому жодних зауважень, скарг та заяв не мав, тобто був згодний з усіма висновками як комісії, що проводила службове розслідування, так і притягнення до відповідальності, сам наказ не оскаржував до вищестоящого командування, що, на думку представника, є достатнім для надання оцінки рішенням (наказам) на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України.

Військова частина НОМЕР_1 , як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про розгляд справи повідомлена належним чином (відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала суду від 21.02.2023 та копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами отримана уповноваженим представником 01.03.2023), проте пояснень щодо позову, право на надання яких передбачено статтею 165 КАС України, до суду не надходило.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно із відомостями, вказаними у посвідченні офіцера НОМЕР_7 , наказом командира військової частини НОМЕР_8 від 17.01.2022 №12 позивач призначений на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.17).

Надалі у зазначеному посвідченні міститься запис про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 наказом КСВ ЗСУ № 456-РС від 20.05.2022 (а.с.18).

За змістом акту проведення службового розслідування від 27.05.2022, затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.05.2022 на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов рапорт начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 майора ОСОБА_2 з інформацією щодо проведення позапланової інвентаризації у зв`язку зі здачею посади начальника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 24.05.2022 відсутнє деяке майно.

Під час проведення розслідування встановлено, що своїми діями позивач порушив вимоги статей 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»; вина військовослужбовця виражається у формі службової самовпевненості. Так, протиправні дії підполковника ОСОБА_1 полягають в невиконанні наказу щодо планової евакуації майна першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 , що призвело до втрат військового майна. За результатами службового розслідування запропоновано притягнути позивача до матеріальної відповідальності, що полягає в обов`язку покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з його вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків в сумі 307066,45 грн: 1. Майно служби зв`язку 78473,31 грн; 2. Майно автомобільної служби 128261,00 грн; 3. Майно продовольчої служби 27786,99 грн; 4. Майно речової служби 72545,15 грн. Відповідно до особистого підпису позивача, останній ознайомлений із вказаним актом проведення службового розслідування 27.05.2022 (а.с.22-27).

На підставі, зокрема акта проведення службового розслідування, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 27.05.2022 №23 вирішено:

«1. За порушення вимог в частині неналежного виконання наказів та розпоряджень командирів щодо збереження майна, внаслідок чого державі було завдано матеріальних збитків на загальну суму 307066,45 (триста сім тисяч шістдесят шість грн) 45 коп. притягнути до повної матеріальної відповідальності начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_3 в розмірі 307066,45 (триста сім тисяч шістдесят шість грн) 45 коп.

2. Начальникам автомобільної речової, продовольчої служб та начальнику інформаційно-комунікаційного вузла завдані матеріальні збитки на загальну суму 307066,45 (триста сім тисяч шістдесят шість грн) 45 коп. у розрізі служб занести до Книги обліку втрат та нестач.

3. Начальнику відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_6 утримання грошового нарахування за пунктом 1 цього наказу з підполковника ОСОБА_3 проводити в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення згідно ч.1 статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та занести суму нестачі до Книги обліку нестач ІНФОРМАЦІЯ_6 в сумі 307066,45 (триста сім тисяч шістдесят шість грн) 45 коп.

4. Начальникам відділів, відділень, служб ІНФОРМАЦІЯ_1 та підпорядкованих підрозділів організувати повсякденну роботу згідно своїх функціональних обов`язків та вказівок вищого командування.

5. В разі порушення своїх функціональних обов`язків вищезазначених осіб попередити про можливе притягнення до дисциплінарної чи матеріальної відповідальності.

6. Контроль за виконанням цього наказу покладаю на заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника сектору мобілізаційно-оборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 .

7. Наказ довести до осіб в частині, що їх стосується.»

Відповідно до особистого підпису позивача, останній ознайомлений із вказаним наказом 27.05.2022 (а.с.28-29).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2022 № 49 ОСОБА_1 з 29.05.2022 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення на котлове забезпечення. Надано 3 календарних дні з 29.05.2022 по 31.05.2022 для приймання справ та посади. Цим же наказом позивач вважається таким, що з 29.05.2022 прийняв посаду заступника начальника технічної частини та приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.30).

За змістом довідки №8457 від 28.11.2022, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 27.06.2022 по 22.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій області (а.с.20).

Згідно з довідкою №218 від 12.02.2023, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період 01.08.2022 по 10.08.2022, з 14.08.2022 по 23.08.2022, з 03.09.2022 по 12.09.2022, з 16.09.2022 по 25.09.2022, з 05.10.2022 по 19.10.2022, з 27.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 03.11.2022, з 17.11.2022 по 30.11.2022, з 04.12.2022 по 07.12.2022, з 09.12.2022 по 10.12.2022, з 13.12.2022 по 14.12.2022, з 16.12.2022 по 16.12.2022, з 19.12.2022 по 25.12.2022, з 27.12.2022 по 28.12.2022, з 30.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 03.01.2023, з 05.01.2023 по 07.01.2023, з 09.01.2023 по 11.01.2023, з 15.01.2023 по 17.010.2023, з 20.01.2023 по 21.01.2023, з 24.01.2023 по 25.01.2023, з 30.01.2023 по 31.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій області (а.с.21).

Не погоджуючись із пунктами 1 та 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 27.05.2022 №23 «Про підсумки проведення службового розслідування», позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022 від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022. Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

За приписами статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-IX).

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5 частини першої статті 1 Закону № 160-ІХ).

Частиною першою, другою статті 3 Закону № 160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Водночас умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Враховуючи наведене, лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох вищезазначених умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності.

При цьому, дискреція командира у виборі виду матеріальної відповідальності не є необмеженою, а повинна ґрунтуватись на вимогах закону, який в свою чергу пов`язує настання повної та підвищеної матеріальної відповідальності саме із умисними протиправними діями військовослужбовця, наслідком яких стала втрата військового майна.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеній у постановах від 25.03.2020 у справі № 814/2281/16, від 25.06.2020 у справі № 825/2405/18, від 11.06.2020 у справі № 1540/4486/18, від 25.03.2020 у справі № 825/1000/18, від 13.11.2019 у справі № 620/302/19, від 12.12.2018 № 813/2751/17.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями статті 8 Закону № 160-ІХ.

Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника)

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис

Аналіз наведених норм свідчить, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі Порядок № 608).

Відповідно до пункту 2 розділу І службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Так, з метою уточнення причин і умов встановленню факту, що в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_5 станом на 24.05.2022 під час проведення позапланової інвентаризації відсутнє деяке майно, було проведено службове розслідування.

При цьому, Розділом V Порядку №608 визначено порядок оформлення результатів службового розслідування. Зокрема, відповідно до пунктів 1-6 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

За висновком акта проведення службового розслідування від 27.05.2022 запропоновано притягнути підполковника ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, що полягає в обов`язку покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з його вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків в сумі 307 066,45 грн.

Оцінка акту за результатами службового розслідування, в тому числі оцінка дій посадових осіб щодо його складання, викладення у ній висновків, а також щодо самих висновків розслідування, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого за результатами такого розслідування.

Таким актом індивідуальної дії, що породжує певні права та обов`язки є наказ, що прийнятий за результатами розгляду акту. Саме наказ і є у цій справі предметом судового аналізу щодо відповідності вимогам чинного законодавства.

Зокрема, пунктами 1 та 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 27.05.2022 №23 «Про підсумки проведення службового розслідування» притягнуто позивача до матеріальної відповідальності за порушення вимог в частині неналежного виконання наказів та розпоряджень командирів щодо збереження майна, внаслідок чого державі було завдано матеріальних збитків, крім того, наказано проводити утримання грошового нарахування з позивача в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення.

За наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин, слід встановити, чи було заподіяно позивачем пряму дійсну шкоду (що є однією з умов притягнення до матеріальної відповідальності).

Зі змісту спірного наказу слідує, що відповідач виходив з того, що ОСОБА_1 неналежно виконував накази та розпорядження командирів щодо збереження майна. З акту проведення службового розслідування від 22.05.2022 року встановлено, що протиправні дії підполковника ОСОБА_1 полягають в невиконанні наказу щодо планової евакуації майна першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 , що призвело до втрат військового майна.

З пояснень, наданих позивачем під час службового розслідування, а також в позовній заяві встановлено, що 24.02.2022 року, позивач приблизно о 05.00 годинi ранку, почувши вибухи зi сторони м. Сватове, Луганської області подав команду черговому ІНФОРМАЦІЯ_5 сержанту ОСОБА_4 на збір особового складу відділу за тривогою. Після шостої ранку вказаного дня ОСОБА_1 увiйшов у взаємодію з начальником прикордонної застави на кордонi з РФ у АДРЕСА_2 , яка знаходиться на відстані близько 30 км. вiд першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 , i вiд нього та начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 дiзнався про прорив танковою колоною РФ в районi смт Мiлове приблизно о 04.00 ранку 24.02.2022 року.

Через деякий час надiйшла інформація, що танкова колона агресора вирушила в сторону смт Бiлокуракино, де саме i був розташований перший вiддiл ІНФОРМАЦІЯ_5 , через АДРЕСА_3 , яке знаходиться на відстані близько 25 км. вiд смт Бiлокуракино. Одночасно iз цим стало відомо, що ворожі війська створюють провокації у вигляді мінометного обстрілу державного кордону України бiля смт Троїцьке, про що було зроблено доповідь військовому Комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 пiд час ранкового селектору.

Після отриманих доповідей від начальникiв ІНФОРМАЦІЯ_4 про обстановку, що склалася отримав усне розпорядження евакуювати весь особовий склад та все майно до ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 . Одразу ж пiсля цього, приблизно о 08.00 ранку ОСОБА_1 наказав особовому складу заводити військову техніку та пакувати всю документацію i все майно до машин.

Пiд час збору майна автомобіль Камаз 5З20, в/н НОМЕР_2 , не завiвся, вiдповiдальний водiй старший солдат ОСОБА_5 доповів, що не вистачило зарядку акумуляторiв (через iх старiння). При цьому про вказаніi обставини i про необхідність замiни акумулятора неодноразово були зроблено заявки майору відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5 - АДРЕСА_4 , про якi він інформував, що всі заявки подані i відразу ж після отримання акумулятора він буде поставлений до першого вiддiлу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У автомобіля ГАЗ-3307, B/н 003З Б8, пiд час заводу потекла охолоджуюча рідина. Автомобiль УАЗ-469, в/н НОМЕР_4 , під час руху до м. Сєверодонецька зламався (потік радіатор), після чого його довелось залишити на території ІНФОРМАЦІЯ_6 , через початок обстрілу м. Сєверодонецька та прилеглих територій. Все майно, яке вивезли, загрузили до автомобіля ГАЗ-5312, в/н НОМЕР_9 , i доставили спочатку до м. Сєверодонецька, а надалі до м. Запоріжжя.

Суд зазначає, що під час проведення службового розслідування не надано належну оцінку поясненням опитаних осіб. Так, водій взводу охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 старший солдат ОСОБА_5 повідомив, що про відсутність справних акумуляторів, які вийшли зі строю були неодноразово зроблені заявки до відділення забезпечення. Факт течії радіатора, через що автомобіль ГАЗ-3307 довелось залишити на території ІНФОРМАЦІЯ_6 , жодним чином не може ставати в провину позивачу. Приміщення першого відділу, в якому частково знаходилось майно зв`язку, кухні, частина речового майна, було замкнуто задля унеможливлювання проникнення туди сторонніх осіб.

При цьому, позивачем наголошено, що саме евакуації особового складу, документації, зброї та боєприпасів, робочої техніки надавався пріоритет у зв`язку з обстановкою, що склалась.

Разом з тим, відповідачем не зазначається в чому саме полягає самовпевненість та невиконання наказу позивачем про евакуацію майна, що призвело до втрат військового майна, оскільки загальновідомим є факт того, що з 24.02.2022 російські війська здійснили широкомасштабне вторгнення на територію України у зв`язку із чим в Україні запроваджено дію правового режиму воєнного стану.

Суд вважає за необхідне відмітити, що Законом України від 15.03.2022 № 2124-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах воєнного стану» (далі Закон № 2124-IX) встановлено правовий захист військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» шляхом закріплення поняття «бойового імунітету» за закріплення в загальній частині Кримінального кодексу інституту звільнення від кримінальної відповідальності за втрати бойової техніки чи іншого військового майна.

Бойовий імунітет передбачає звільнення військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України», від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вказаним Законом внесено зміни, зокрема, до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженому Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Аналіз вказаних норм свідчить про те, що дія Закону № 2124-IX розповсюджується на матеріальну відповідальність військовослужбовців під час виконання бойових завдань.

Водночас, за приписами статті 9 Закону № 160-ІХ завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Суд зазначає, що, хоча при розгляді справи і не встановлено виконання бойових завдань чи інших обставин, що передбачають звільнення від відповідальності зв`язку з бойовим імунітетом, однак саме крайня необхідність зумовила залишення військового майна, адже за характером оперативної обстановки, яка склалась станом на 24.02.2022 у Луганській області, є достатні підстави стверджувати, що небезпека була реальною і саме через це було прийнято рішення про передислокацію (евакуацію) особового складу та військового майна.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та беручи до уваги загальновідомі факти, суд дійшов висновку, що станом на 24.02.2022, при виконанні наказу про евакуацію особового складу та військового майна з території першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 , обстановка на місцевості свідчила про існування реального ризику для життя та здоров`я осіб, які перебували у вказаний час у зазначеному місці.

Проте, акт службового розслідування, який став підставою для притягнення позивача до матеріальної відповідальності, складений без дослідження усіх обставин та без ретельного дослідження причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди.

Крім того, суд погоджується й з твердженнями представника позивача щодо порушення вимог статті 8 Закону № 160-ІХ та пункту 3 розділу VIII Порядку № 608, а саме відсутності жодних документів, які повинні бути долучені до акта службового розслідування, щодо вартісної оцінки завданої шкоди (довідка та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності).

Таким чином, відповідачем не доведено, що позивач своїм неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків, спричинив втрату або розкрадання військового майна, що свідчить про протиправність дій відповідача щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 27.05.2022 №23 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності, а також проведення у зв`язку з цим утримання грошового нарахування в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалюючи дане рішення суд керується також статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11(2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог статті 139 Кодексу КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 27.05.2022 №23 «Про підсумки проведення службового розслідування».

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:
Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_10 .
Відповідач 1 ІНФОРМАЦІЯ_10 , юридична адреса: АДРЕСА_6 ; фактична адреса: АДРЕСА_7 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_11 .
Відповідач 2 військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_12 .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 21.04.2023.

Суддя К.В.Мінаєва