Справа № 260/1830/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2023 року м. Ужгород№ 260/1830/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - Калинич О.І.

представник відповідача - Зоркін Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

1. визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця на підставі поданих довідок про складові заробітної плати від 01.02.2023року №7 та №8 з урахуванням графи "інші виплати" до яких віднесені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, премії та ін., з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, видані Великодобрянської сільської радою Ужгородського району Закарпатської області;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області з 06.02.2023 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного на підставі поданих довідок про складові заробітної плати від 01.02.2023 року №7 та №8 з урахуванням графи "інші виплати" до яких віднесені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, відпускні, премії та ін., з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, видані Великодобрянської сільської радою Ужгородського району Закарпатської області, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.02.2023 року у зв`язку із збільшенням посадових окладів державних службовців та з прийняттям рішення Конституційним судом позивач звернувся до відповідача з довідками про складові заробітної плати державного службовця від 01.02.2023 року №7 та №8 для здійснення перерахунку пенсії, оскільки останнім не було враховано при призначенні пенсії згідно графи "інших виплат", до яких віднесені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, премії та інші, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак відповідач відмовив, мотивуючи це тим, що Законом України "Про державну службу" не передбачено можливість здійснення перерахунків призначених пенсій державним службовцям. Вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує його соціальні права.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

17 квітня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, з якого вбачається що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказує на те, що Законом України "Про державну службу" не передбачено можливість здійснення перерахунків призначених пенсій державним службовцям.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала повністю позовні вимоги та просила суд позов задоволити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову, з мотивів викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши думку представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за нормами Закону України "Про державну службу".

01 лютого 2023 року Великодобронською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області виготовлено ОСОБА_1 довідки № 7 та № 8 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (а.с. 14-17).

06 лютого 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії, призначеної згідно з Законом України "Про державну службу" та додав вищевказані довідки про складові заробітної плати (а.с. 12).

Листом від 14 лютого 2023 року за №671-717/Д-02/8-0700/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило позивача про те, що питання проведення перерахунку пенсії у зв`язку з наданими довідками від 01 лютого 2023 року №8 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) та №7 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за вислугу років Законом України "Про державну службу" не передбачено можливість здійснення перерахунків призначених пенсій державним службовцям.

З вказаною відмовою у здійсненні перерахунку пенсії позивач не погоджується, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року у справі №3-132/2018(5462/17), яким визнано, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пп.1 п. 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889 у тім, що унеможливив перерахунок розмірів пенсій призначених на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-VIII).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Разом з тим, Конституційний Суд визнав неконституційним припис закону "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, яким було унеможливлено перерахунок розмірів пенсій окремим державним службовцям.

Оцінюючи конституційність підпункту 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" закону №889, Конституційний Суд України зазначив, що регулювання пенсійного забезпечення державних службовців у залежності від часу призначення пенсій здійснювалося або здійснюватиметься згідно з нормативними актами, насамперед, законами України, відповідно до яких зазнавали змін форми, види, підстави та умови пенсійного забезпечення державних службовців.

З дня набрання чинності Законом №889 пенсійне забезпечення суб`єкта права на конституційну скаргу та інших державних службовців унормовано законом № 1058 як загальним законом, що регулює відносини між усіма суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Водночас право на призначення пенсії на підставі статті 37 закону №3723 як спеціального закону збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889. Проте цим особам не надано права на індексацію та перерахунок розміру призначених їм пенсій.

Зазначається, що у даному випадку в суб`єкта права на конституційну скаргу та інших державних службовців були певні правомірні очікування стосовно їх пенсійного забезпечення на підставі приписів статті 37 Закону № 3723.

Конституційний Суд дійшов висновку, що гарантоване статтею 46 Основного Закону право на соціальний захист ґрунтується на тому, що розміри пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають бути визначені з урахуванням потреб людини, людської гідності та інших конституційних цінностей, а також на тому, що за наявності економічних та інших передумов розміри пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги мають бути своєчасно індексовані та/або перераховані.

Суд наголосив, що Верховна Рада України для розвитку, конкретизації та деталізації приписів статей 3, 8, частини першої статті 24, статті 46 Основного Закону має унормовувати в законах підстави, порядок та умови індексації та перерахунку розмірів усіх видів пенсій для всіх груп пенсіонерів.

У зв`язку з тим, що в підпункті 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 немає посилання на статтю 37-1 Закону №3723, для суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723, унеможливлено перерахунок розмірів пенсій, тобто їх осучаснення. Унаслідок цього існує відмінність у розмірах пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723, залежно від часу призначення пенсій.

Конституційний Суд України неодноразово вказував, що однією з вимог принципу верховенства права (правовладдя) є вимога юридичної визначеності, яка вимагає, щоб юридичні норми були зрозумілими й точними, а також щоб їхньою метою було забезпечення передбачності ситуацій та правовідносин. Конституційний Суд України стверджує, що особа має право на розумні очікування щодо послідовності та цілісності законотворчої діяльності Верховної Ради України як єдиного органу законодавчої влади в Україні.

У даному випадку в суб`єкта права на конституційну скаргу та інших державних службовців були певні правомірні очікування стосовно їх пенсійного забезпечення на підставі приписів статті 37 Закону № 3723.

Оцінюючи потребу в урахуванні таких правомірних очікувань. Конституційний Суд України врахував, що було збережено право осіб (визначених у пунктах 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889) на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723 як спеціального закону (lex specialis), а також цим особам надано право на призначення пенсії й на підставі Закону № 1058 як загального закону (lex generalis), що регулює пенсійне забезпечення. Вибір однієї з зазначених підстав призначення пенсії надає можливість обрати ту з них, розмір якої буде більшим.

Отже, підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 у зазначеному аспекті не суперечить статтям 8, 46 Конституції України.

Разом з тим, у рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

Право на призначення та виплати пенсії, підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що їх можна вважати "майном" у значенні цього положення, отже, не призначення та невиплата пенсії є втручанням у моє право на мирне володіння майном.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, висловлених у рішенні від ЗО квітня 2013 року справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Зазначена правова позиція, викладена в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Сук проти України" від 10.03.2011 (за заявою №10972/05), згідно якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

В даному випадку є підстави стверджувати про наявність "законних сподівань", оскільки наявний у позивача стаж роботи на посадах в органах державної служби передбачає право па перерахунок раніше призначених пенсій у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а нові норми законодавства фактично звужують право на перерахунок та виплату пенсії в належному розмірі.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.

Таким чином, відмова відповідача у перерахунку пенсії вчинена у спосіб, що не відповідає ст.22 Конституції України, рішення Конституційного Суду від 23.12.2022року та ст.37-1 ЗУ "Про державну службу".

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову, із зазначених у рішенні підстав.

На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256, 371, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_1 ) у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця на підставі поданих довідок про складові заробітної плати № 7 та № 8 від 01.02.2023 року, видані Великодобронською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) здійснити з 06.02.2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсії державного службовця на підставі поданих довідок про складові заробітної плати № 7 та № 8 від 01.02.2023 року, видані Великодобронською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок), що сплачений відповідно до квитанції від 22 березня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24 квітня 2023 року.

СуддяС.А. Гебеш