Справа № 308/3474/23
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3474/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Логойда І.В., за участю секретаря судового засідання Шовак А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та поліцейського 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області Матлах М.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції та поліцейського 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області Матлах М.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 23 лютого 2023 року о 22 год. 16 хв. відносно нього було винесено постанову серії ЕАС №6588620 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Позивач вказує, що відповідно до постанови на думку інспектора поліції, 23.02.2023 року об 22:16 по вул. Шевченка, 9, в м. Ужгороді позивач рухався з увімкненими протитуманними фарами не в умовах недостатньої видимості, не пристебнутий паском безпеки, також без поліса обов`язкового страхування, чим допустив порушення правил дорожнього руху та був підданий покаранню за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивач зазначає, що правопорушення, за яке його визнано винним, останній не вчиняв, у його діях відсутній склад вчинення дій інкримінованих вищезазначеною статтею. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, звертає увагу на те, що протитуманні фари можна використовувати в умовах недостатньої видимості як окремо, так і з ближнім або дальнім світлом фар, а в темну пору доби на неосвітлених ділянках доріг лише разом з ближнім або дальнім світлом фар. Зупинка мала місце о 22 год.16 хв., тобто в темну пору, а отже позивач мав абсолютне законне право використовувати протитуманні фари разом з ближнім світлом. Крім і того, в умовах воєнного стану, у зв`язку з пошкодженням критичної інфраструктури, відсутністю вуличного освітлення в місті Ужгороді, використання протитуманних фар є необхідним, адже погана видимість становить загрозу не тільки для водія, а й пішоходів. Вважає, що його було зупинено з надуманих підстав (використання протитуманних фар), у той час як штраф накладено за не пристебнутий ремінь. Окрім цього, зазначає, що ремінь безпеки ним був відстебнутий уже безпосередньо після зупинки транспортного засобу.

На підставі наведеного, просить скасувати постанову серії серія ЕАС № 6588620 від 23.02.2023 року, винесену капітаном поліції, поліцейським 2 роти УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Матлах Михайлом Стефановичем, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2023, постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.03.2023 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, згідно з якого вказує, що належним відповідачем в даній справі повинен виступати відповідний орган Національної поліції - а саме Департамент патрульної поліції, а не поліцейський 2 роти управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Матлах Михайло Стефанович. Окрім цього, вказує, що 23.02.2023 року приблизно о 20:25 екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Ужгород, вул. Шевченка, 9, помітив автомобіль «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 , який рухався з увімкненими протитуманними фарами не в умовах недостатньої видимості та водій керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий паском (ременем) безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний автомобіль було зупинено. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Разом з цим, вказує, що на наданому відеозаписі з автомобільного відеореєстратора видно, що увімкнені протитуманні фари не в умовах недостатньої видимості засліплюють інших водіїв, на що звернули увагу поліцейські. Також на наданому суду відео з портативного відеореєстратора (бодікамери) на 0:01:10 сек. водій пояснює, що у нього поліс страхування відсутній, так як машину бере в оренду, нова машина. На 0:01:23 сек. відео водій на запитання поліцейського щодо користування ременем безпеки пояснив, що «не користується». Тобто водій надав усні пояснення, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки без пристебнутого паску (ременю) безпеки, що підтверджується усними поясненнями водія, що є доказом згідно ст. 251 КУпАП.

Представник позивача адвокат Семенович Т.С. у судовому засіданні 07.04.2023 позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Окрім цього, просив долучити до матеріалів справи постанову Верховного суду № 524/9716/16-а від 13.02.2020 року, відповідно до якої вказує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності має містити посилання на здійснення технічного запису. У судове засідання 25.04.2023 представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача Черкасов М.М. у судовому засіданні 07.04.2023 підтримав заперечення, вказані у відзиві на позов. У судове засідання з розгляду даної справи, призначене на 25.04.2023 такий не з`явився, належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Враховуючи вимоги ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6588620 від 23.02.2023 року ОСОБА_1 23.02.2023 об 20 год. 25 хв. в м. Ужгороді, по вул. Шевченка, 9, рухався з увімкненими протитуманними фарами не в умовах недостатньої видимості, також на транспортному засобі обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутим паском безпеки, також без чинного поліса ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.3.в. ПДР України. У постанові міститься підпис особи про роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП та строку оскарження за ст. 289 КУпАП, копію постанови особою отримано. Вказані дії кваліфіковано за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Накладено штраф у розмірі 510 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся із даним позовом в суд.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. В пункті 1.3. Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно п.1.9.ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пункту 2.3.в. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Положеннями статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вимогами п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суду не доведено належними і допустимими доказами факту порушення правил користування ремнями безпеки.

Щодо посилання позивача на те, що постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото чи відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Так, до відзиву відповідачем долучено відеозапис. Разом з тим, в оскаржуваній постанові серії ЕАС №6588620 від 23.02.2023 року не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, у зв`язку із чим наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також, у графі 7 постанови «до постанови додаються» відсутні відомості про долучення до неї відеозапису. В силу положень ч.1 ст.74 КАС України суд не приймає до уваги наданий відповідачем доказ.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 27.02.2020 у справі № 344/4629/16-а, від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідачем не надано.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд доходить переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесенні оскаржуваної постанови вимог ст.ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову серії ЕАС №6588620 від 23.02.2023 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 245, 286 КАС України, ст. ст. 152, 219, 251, 280, 283, 293 КУпАП

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити повністю.

Скасувати постанову рядового поліції інспектора батальйону 4 роти Управління патрульної поліції Матлах М.С. серії ЕАС №6588620 від 23.02.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, за ознакам адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Матлах Михайло Стефанович, поліцейський Управління патрульної поліції в Закарпатській області (юридична адреса: вул. Олега Кошового, 2, м. Ужгород).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (, юридична адреса: 03048, вул. Федора Ернеста, м. Київ).

Повне рішення виготовлено 25.04.2023.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда