Справа № 520/5458/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 квітня 2023 року № 520/5458/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 2859/03.04-пр від 07.11.2022 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1198-1195/Ш-03/8-2000/23 від 19.01.2023, якими повторно відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком зарахувати до страхового стажу періоди її роботи з 03.11.1982 по 02.09.1991 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 31 травня 2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 31.05.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте пенсійним органом прийнято рішення від 06.07.2022 № 12, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. Позивачкою оскаржено вказане рішення до суду. На підставі рішення суду відповідачем було повторно розглянуто заяву позивачки і прийнято рішення № 2859/03.04-пр від 07.11.2022, яким знову ж таки відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, посилаючись при цьому на ті ж самі обставини, що і у першому своєму висновку та під час розгляду справи судом, а саме за даними трудової книжки до трудового стажу не зараховано період роботи з 03.11.1982 по 02.09.1991, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо встановити назву підприємства. Також, вказано, що за даними архівної довідки від 28.06.2022 № Ш-10 до страхового стажу не зараховано період роботи з 10.06.1983 по 02.09.1991, оскільки не підтверджено дату звільнення, так як документи з особового складу за 1986-1991 роки, відомості про нарахування заробітної плати за 1982-1991 роки, особові карти Т-2, на зберігання до архівного фонду не надходили.

Ухвалою судді від 21.03.2023 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі без виклику сторін.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та позов з додатками надіслані новому відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку на його офіційну електронну адресу.

Відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області, не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив, в якому в обґрунтування заперечень зазначив, що оскільки за наданими позивачкою документами з архівної установи неможливо підтвердити факт роботи ОСОБА_1 з 10.06.1983 по 02.09.1991 в тресті їдалень Московського району м. Харкова на підставі первинних документів та враховуючи, що вищезазначений період не підтверджено Позивачем відповідно до п. 17, п. 18 Порядку № 637, то рішення Відповідача від 07.11.2022 № 2859/03.04-пр про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу є правомірним.

Відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області, правом подання відзиву не скористався.

Щодо поданої позивачкою відповіді на відзив, суд зазначає, що справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 263 КАС України, згідно з ч. 3 якої у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.06.2022 ОСОБА_1 звернулася (за місцем проживання) із заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

06.07.2022 за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву від 28.06.2022 та додані до неї документи та прийнято рішення № 12 про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивачкою оскаржено рішення органу Пенсійного фонду України від 06.07.2022 № 12 в судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 по справі № 520/6167/22 визнано протиправним та скасовано рішення органу Пенсійного фонду України від 06.07.2022 № 12, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву Позивача від 28.06.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області на виконання рішення суду від 26.09.2022 повторно розглянуто заяву Позивачки від 28.06.2022 та надані до неї документи, за результатом чого 07.11.2022 прийнято рішення № 2859/03.04-пр про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви від 28.06.2022, відповідачем встановлено, що страховий стаж позивачки становить 28 років 05 місяців 22 дні при необхідному 29 років.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі Закон № 1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Мінюсті України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до п. 1 - 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту вказаних законодавчих приписів вбачається, що за наявності трудової книжки порядок підтвердження страхового стажу за періоди до введення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачає таку послідовність:

1) аналіз записів у трудовій книжці щодо їх належності та достатності для визначення періоду, протягом якого особа перебувала у трудових відносинах та який зараховується до страхового стажу;

2) за відсутності відповідних записів у трудовій книжці страховий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами;

3) у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Як встановлено судом з копії трудової книжки позивачки, запис про її звільнення 02.09.1991 засвідчено печаткою, по відтиску якої неможливо встановити назву підприємства.

Вказану обставину позивачка в позові не заперечує.

Так, у трудовій книжці позивачки містяться, зокрема, записи про:

- прийняття на роботу до Треста столових Московського району, наказ № 81-к від 01.11.1982 поваром 4-го розряду в столову 243, з 03.11.1982;

- переведення поваром 4-го розряду в ідальню № 241, наказ № 68-к від 06.06.1983;

- переведення контролером-касиром їдальні № 241, наказ № 193к від 01.10.1986;

- встановлення згідно нового випуску ЕТКС № 55 посади контролера-касира їдальні № 241, наказ № 106к від 02.06.1989;

- переведення продавцем ІІІ категорії в їдальні № 241, кулінарія, наказ № 216к від 03.11.1989;

- на підставі наказу ТПО Облобщепиту №1 від 14.07.1989 трест їдалень Московського району перейменований в комбінат харчування, наказ № 170 від 15.09.1989;

- звільнення за п. 5 ст. 36 КЗпП за переведенням в Орендне підприємство кафе «Молодість» при комбінаті харчування Московського району на підставі рішення Московського виконкому № 191/9 від 06.08.1989, наказ № 169к від 02.09.1991.

Саме вказаний запис про звільнення в порядку переведення засвідчений печаткою, по відтиску якої неможливо встановити назву підприємства.

Судом зі змісту архівної довідки від 28.06.2022 № Ш-10 встановлено, що в документах архівного фонду (наказах з особового складу, особових рахунках, відомостях нарахування заробітної плати правцівникам) підприємства Трест столових Московського району за 1982 - ____ роки ОСОБА_1 зазначена працюючою поваром 4-го розряду столової № 243 з 03.11.1982 (наказ № 81-к від 01.11.1982), з 09.06.1983 переведена поваром 4-го розряду в столову № 241 (наказ № 68-к від 06.06.1983). Підтвердити звільнення не вбачається можливим, оскільки накази з особового складу за 1986-1991 роки, відомості про нарахування заробітної плати столових № 241, 243 за 1982-1991 роки, особові картки Т-2 за 1991 рік на зберігання до архівного фонду не надходили.

З огляду на зміст вказаної довідки, суд приходить до висновку, що період роботи позивачки в Тресті столових Московського району з 03.11.1982 по 09.06.1983 є підтвердженим архівною установою.

Отже, незарахування вказаного періоду до страхового стажу позивачки для призначення пенсії за наявності архівної довідки від 28.06.2022 № Ш-10 є необґрунтованим.

Одночасно суд погоджується з доводами відповідача ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо необхідності застосування абз. 1 п. 17 Порядку № 637 для підтвердження стажу з 10.06.1983 по 02.09.1991, оскільки надана архівна довідка не підтверджує дані щодо роботи позивачки після 09.06.1983, а неможливість встановити належність печатки певному підприємству, яка міститься під записом від 02.09.1991 про звільнення ОСОБА_1 , є достатньою та належною обставиною, що свідчить про неточність запису про періоди її роботи. Проведення перевірки довідки від 28.06.2022 № Ш-10, виданої Комунальним підприємством Міський архів на підставі первинних документів, відповідач обґрунтовано вважав недоцільним.

Відповідно до абз. 1 п. 17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до абз. 1 п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Про можливість реалізації вказаного порядку підтвердження страхового стажу позивачку повідомлено листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 27.10.2022 № 1400-0303-8/38061, в якому зазначено про можливість звернутися до територіального управління Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою щодо підтвердження страхового стажу показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсії та соціальних виплат мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, починаючи з 1 січня 2018 року, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Зі спірного рішення від 07.11.2022 вбачається, що страховий стаж позивачки, без урахування спірного періоду, визначений у 28 років 05 місяців 22 дні.

Судом встановлено, що позивачка досягла пенсійного віку 30.05.2022, заяву до пенсійного органу було подано 28.06.2022, тобто в межах трьох місяців з моменту досягнення пенсійного віку 60 років.

До заяви, що була предметом розгляду пенсійного органу, додана архівна довідка від 28.06.2022 № Ш-10.

Оскільки за наданою позивачкою довідкою з архівної установи підтверджено факт її роботи з 03.11.1982 по 09.06.1983 в тресті їдалень Московського району м. Харкова, що відповідає порядку підтвердження трудового стажу, визначеного в п. 17 Порядку № 637, то стаж позивачки з урахуванням періоду з 03.11.1982 по 09.06.1983, складає більше 29 років, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком.

Отже, з огляду на зазначене, суд не погоджується з висновком відповідача ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відсутності у позивачки права на призначення пенсії за віком з 31.05.2022.

З огляду на зазначене, рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 07.11.2022 № 2859/03.04-пр про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу є протиправним та підлягає скасуванню.

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах: від 22 вересня 2021 року у справі №810/881/17, від 26.04.2021 у справі №820/3520/16, від 29.01.2021 у справі №646/6177/17, від 05.05.2021 у справі №826/6103/16 зроблено висновок, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

В даному випадку доцільно врахувати позицію Європейського Суду з прав людини, викладену ним у Рішенні по справі «Пономаренко проти України» від 14.06.2007 р., відповідно до якого «право на суд», включає не тільки право ініціювати провадження, але також і право домогтися «вирішення» спору судом. Крім того, Європейський Суд з прав людини у справах: «Волохи проти України» (Рішення від 02.11.2006 р.), «Свято-Михайлівська Парафія проти України» (Рішення від 14.06.2007 р.) визначив, що рішення, ухвалені з порушенням принципів ефективного захисту прав і свобод громадян, визнаються такими, що порушують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

З аналізу вищевикладених норм КАС України, постанов Верховного Суду та Практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що суд повинен відновити порушене право шляхом, який виключає необхідність повторного звернення до суду.

В даному випадку, коли ГУ ПФУ в Миколаївській області було відмовлено позивачці в призначенні пенсії без належних підстав, враховуючи повторність такої відмови та обставини справи, єдиним правомірним та ефективним способом відновлення порушеного права на соціальний захист в установленому порядку, є саме зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачці пенсію відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31.05.2022.

При цьому вказаний спосіб суд не вважає втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №806/1316/18 також визначено, що дискреційними є повноваженнями суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

З викладеного вбачається, що «власний розсуд» органів державної влади та місцевого самоврядування або осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування це вибір між двома або більше альтернативами рішеннями, коли кожне відповідне рішення є законним, або юридично допустимим (правомірним). З цього випливає, що у разі якщо відсутня законна альтернатива прийняття правомірного рішення, не може йтися про прийняття рішення органом державної влади та місцевого самоврядування або особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «на власний розсуд».

В даному випадку відповідач не мав можливості прийняти будь-яке інше законне альтернативне рішення, яке було б відмінним від рішення про призначення позивачці пенсії, у зв`язку з відсутністю будь-яких законних підстав для прийняття такого іншого рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, враховуючи, що позивачкою, з урахуванням вищезазначених норм Закону №1058, подано відповідні документи для призначення пенсії за віком, наслідком скасування неправомірного рішення відповідача є необхідність зобов`язання відповідача ГУПФУ в Миколаївській області призначити позивачці пенсію за віком з 31.05.2022.

Щодо вимог позову про зобов`язання виплатити пенсію, суд виходить з таких законодавчих норм.

Додатком 1 до Порядку № 22-1 встановлено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії визначеного зразка.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, після призначення пенсії органом, визначеним за принципом екстериторіальності, а саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, виплата пенсії має здійснюватися ГУ ПФУ в Харківській області за місцем реєстрації позивачки.

З огляду на зазначене, вимоги позову щодо зобов`язання виплатити пенсію є передчасними, оскільки рішення про призначення пенсії до ГУ ПФУ в Харківській області не надходило, з огляду на що на момент розгляду справи не встановлено порушень вказаним відповідачем прав ОСОБА_1 .

Щодо вимог позову про скасування листа ГУПФУ в Харківській області від 19.01.2023 № 1198-1195/Ш-03/8-2000/23, суд зазначає, що вказаний лист не є рішенням пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень та не породжує будь-яких правових наслідків для позивачки, з огляду на що позовні вимоги в частині скасування листа ГУПФУ в Харківській області від 19.01.2023 № 1198-1195/Ш-03/8-2000/23 задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню відносно ГУ ПФУ в Миколаївській області шляхом скасування прийнятого ним рішення про відмову в призначення пенсії за віком та зобов`язання призначити з 31 травня 2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 03.11.1982 по 09.06.1983.

В іншій частині в задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати в частині витрат на сплату судового збору підлягають розподілу відповідно до приписів ч. 3 ст. 139 КАС України шляхом стягнення на користь позивачки 1/2 судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову.

Позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. В той же час, позов подано через Електронний суд, з огляду на що до ставки судового збору, що підлягав сплаті, застосовується коефіцієнт 0,8. Отже, сума судового збору, що підлягав сплаті, становить 858,88 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачкою в позовній заяві зазначено, що після винесення остаточного рішення буде подана заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення додаткових витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від № 2859/03.04-пр від 07.11.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 31 травня 2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 03.11.1982 по 09.06.1983.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору в розмірі 429,44 грн (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійки).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 20.04.2023.

Суддя Білова О.В.