Справа № 520/11923/21
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 520/11923/21

адміністративне провадження № К/990/12937/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Державної митної служби України

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року

у справі №520/11923/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача Державної митної служби України від 04 червня 2021 року №524-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 29 червня 2021 року №614-о «Про внесення змін до наказу Державної митної служби України від 04 червня 2021 року № 524-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 11 серпня 2021 року №984-о «Про звільнення та проведення розрахунку з ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Державну митну службу України поновити його в Державній митній службі України або її територіальному органі, як відокремленому структурному підрозділі, на посаді, рівнозначній посаді директора Департаменту протидії митним правопорушенням та контрабанді Державної митної служби України, з дати звільнення;

- стягнути з Державної митної служби України середній заробіток на час вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 04 червня 2021 року №524-о «Про звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 29.06.2021 N 614-о «Про внесення змін до наказу Державної митної служби України від 04 червня 2021 року №524-о "Про звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 11 серпня 2021 року №984-о «Про звільнення та проведення розрахунку з ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту протидії митним правопорушенням та контрабанді Державної митної служби України з дати звільнення, а саме: з 11 серпня 2021 року. Стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.08.2021 року по 18.10.2021 року. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 11 серпня 2021 року на посаді директора Департаменту протидії митним правопорушенням та контрабанді Державної митної служби України. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року апеляційну скаргу Державної митної служби України - задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року по справі №520/11923/21 змінено, викладено абзац шостий резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 серпня 2021 року по 18 жовтня 2021 року в розмірі 34757,91 грн. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року, залишено без змін.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Державна митна служба України звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подавши її 12 квітня 2023 року через підсистему «Електронний суд».

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Касаційна скарга подана з підстав, передбачених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі автор посилається на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування в оскаржуваному рішенні висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №640/11024/20 та від 08 грудня 2021 року у справі №380/3646/20.

Так, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Водночас, скаржник чітко не зазначає яку саме норму права застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні без урахування висновку щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду.

Також автор касаційної скарги зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» до правовідносин, за яких попередження про звільнення було вручене на момент, коли законодавством було передбачено лише можливість пропонування вакантної посади, та водночас, наказ про звільнення приймався на момент, коли суб`єкт призначення був зобов`язаний запропонувати позивачу вакантну посаду.

Слід зазначити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Разом з тим, Верховним Суд встановлено, що скаржник вже звертався з даною касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій було наведені ідентичні підстави касаційного оскарження з ідентичним обґрунтуванням.

Тобто, Верховний Суд вже надавав оцінку щодо заявлених скаржником підстав касаційного оскарження, проте позивачем так і не враховано зауваження, викладених Верховним Судом в ухвалі від 14 лютого 2023 року та від 21 березня 2023 року, що свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом, оскільки скаржником подано ідентичну касаційну скаргу, в частині наведення підстав касаційного оскарження судових рішень.

При цьому, як зазначив Верховний Суд в ухвалах від 14 лютого 2023 року та від 21 березня 2023 року, якими повернуто попередні касаційні скарги в цій справі, висновок щодо застосування указаної скаржником норми вже сформований Верховним Судом у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 640/24023/21.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухваленими рішеннями судів попередніх інстанцій, цитування положень законодавства, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

З огляду на викладене, Суд уважає зазначені скаржником обґрунтування недостатніми для відкриття касаційного провадження у цій справі.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

1. Касаційну скаргу Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 520/11923/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

СуддяО.В. Калашнікова