Справа № 323/63/22
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

17.04.23Справа № 323/63/22
провадження № 2-а/336/44/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділення поліції № 4 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, третя особа поліцейський відділення поліції № 4 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Шершньов Станіслав Вадимович, про визнання недійсною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАБ № 414108 від 07.01.2022 р..

В обґрунтування позову зазначив, що 07.01.2022 р. близько 20 год. 15 хв. після зупинки транспортного засобу, яким він керував, працівником поліції було повідомлено про порушення правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом з відсутніми задніми бризговиками, передбаченими конструкцією автомобіля, чим порушив п. 31.4.7.е ПДР.

Відповідачем не було надано будь-яких доказів про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема про те, що позивач умисно їхав на автомобілі, у якого відсутні задні бризговики та з чого випливає, що вказаний пристрій передбачений конструкцією автомобіля цієї марки.

Позивач стверджує, що правил дорожнього руху він не порушував, оскільки вищезазначена несправність на автомобілі виникла в дорозі, про що він пояснював працівнику патрульної поліції, так як виїжзжав на абсолютно справному автомобілі, а через дуже незадовільний стан асфальтного покриття та велику кількість вибоїн, ожеледицю та намерзання мокрого снігу на дорозі, по якій він рухався, можливо один з бризговиків був втрачений.

Вважає постанову БАБ № 414108 від 07.01.2022 р., складену поліцейським відділення поліції № 4 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Шершньовим С.В. протиправною та такою, що підлягає скасуванню, як винесену з порушенням ст.ст. 7, 9, 251, 268, 271, 280 КУпАП.

Ухвалою судді від 13.01.2022 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Справа перебувала в провадженні Оріхівського районного суду Запорізької області.

У зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Голови Верховного Суду від 10 травня 2022 року № 29/0/9-22 територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області змінено та визначено Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

16.03.2023 р. вищезазначена адміністративна справа надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2023 року справа передана до провадження судді Дмитрюк О.В..

Ухвалою судді від 17.03.2023 р. справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 17.04.2023 р.

У судове засідання 17.04.2023 р. позивач не з`явився, представник позивача Лобаченко О.В., через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ст.194 КАС України.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання 17.04.2023 р. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши обставини справи, перевіривши доводи адміністративного позову, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

07.01.2022 року поліцейським відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області Шершньовим С.В. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 414108, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У постанові зазначено, що 07.01.2022 р. о 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з відсутніми задніми бризговиками, передбаченими конструкцією автомобіля, чим порушив п. 31.4.7.е ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 1 КУпАП.На місці зупинки автомобіля на позивача було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн..

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Приписами статті 90 КАС України регламентовано, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються КАС України, КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. за № 1306 та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

За положеннями статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У силу ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можливо лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

При цьому, саме адміністративне правопорушення може існувати лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП). Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Як уже зазначалось вище, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення п.31.4.7е Правил дорожнього руху, оскільки той керував транспортним засобом у якому відсутні, передбачені конструкцією бризговики.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, (далі ПДР України). Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Заколну, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний, зокрема, перевірити перед вирушенням в дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Згідно п.31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.4.7е ПДР України передбачена відповідальність для водіїв, якою забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Приймаючи постанову і кваліфікуючи порушення, вчинене водієм ОСОБА_1 , поліцейський патрульної поліції інспектор поліції зазначив, що останній допустив порушення передбачене п. 31.4.7е ПДР. При цьому не з`ясувавши причину відсутності на транспортному засобі задніх бризговиків.

Згідно п. 31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Тобто, наведена норма не забороняє подальший рух транспортного засобу та не передбачає застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В оскаржуваній постанові інспектор не послався на порушення водієм приписів п.31.5 ПДР України, а відтак склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 121 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчиненого позивачем правопорушення відповідачем суду не надано жодного доказу.

У відповідності до ч. 3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог, статей 245, 247, 251, 252 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, неперевіривши наявності складу правопорушення, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи, прийняв постанову яка суперечить чинному законодавству.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 р. у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

За таких обставин спірна постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі за відсутності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі статтею 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 132, 139 КАС України, ЗУ «Про судовий збір». Крім того, постановою Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі №543/775/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 р. у справі №21-1410а16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області судові витрати в сумі 496 грн. 20 коп., в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділення поліції № 4 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, третя особа поліцейський відділення поліції № 4 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Шершньов Станіслав Вадимович, про визнання недійсною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 414108 від 07.01.2022 р., винесену поліцейським відділення поліції № 4 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Шершньовим Станіславом Вадимовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області (код , юридична адреса: 70600, Запорізька обл., м. Пологи, вул. імені Героя України Сацького В.А., 4, місце фактичного місцезнаходження: 69106, м. Запоріжжя, вул. Посадочна, 4-А) на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ), судові витрати в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок, в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Дмитрюк