Справа № 539/1425/23
Суддя: Просіна Я. В.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1425/23
Провадження № 2-а/539/10/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа інспектор роти батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рак Богдан Володимирович,

встановив:

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому він просив скасувати постанову інспектор роти батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рак Богдана Володимировича, серії ЕАС №6717690 від 22.03.2023.

На обґрунтування позову позивач вказував, що постановою інспектора роти батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рак Богдана Володимировича, серії ЕАС №6717690 від 22.03.2023 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за ч 1 ст. 128 КУпАП за те, що він, ОСОБА_1 , 28.01.2023 року о 08 год 39 хв в м. Лубни по вул. Монастирська, 72, будучи відповідальною за випуск транспортних засобів на лінію, випустив на лінію ТЗ OPELVIVARO з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив ст. 12 ЗУ «Про Дорожній рух». Вважав, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки він, як фізична особа, не може бути суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 128 КУпАП, та йому не відомо було, що автомобіль, яким фактично користується його брат, не пройшов ТО. Вказав, що автомобіль OPELVIVARO з державним номерним знаком НОМЕР_1 зареєстрований на нього, ОСОБА_1 , а фактично користується транспортним засобом його брат ОСОБА_2 . Крім того сама справа у його присутності практично не розглядалася, відповідна постанова при ньому не виносилася, в ній відсутній підпис. Інспектор направив лише поштою постанову, та фактично позбавив позивача в законний спосіб здійснити захист своїх інтересів з урахуванням вимог ст.268 КУпАП.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків (а.с. 11).

14.04.2023 позивач ОСОБА_1 надав заяву про усунення недоліків (а.с. 13-14).

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 квітня 2023 року поновлено строк звернення до суду та позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін (а.с. 16).

24.04.2023 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов, в якому він зазначив про те, що позов є безпідставним та необґрунтованим.

Вказав, що 28.01.2023 року о 08 год 39 хв в м. Лубни по вул. Монастирська, 72, ОСОБА_1 будучи відповідальною за випуск транспортних засобів на лінію, випустив на лінію ТЗ OPELVIVARO з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив ст. 12 ЗУ «Про Дорожній рух» та допустив порушення передбачене ч. 1 ст. 128 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Посилався на те, що відповідно до бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України, транспортний засіб OPELVIVARO з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за типом ВАНТАЖНИЙ, 2016 року випуску. Отже, транспортний засіб є вантажним, а відтак підлягає обов`язковому технічному контролю, однак на момент перевірки 28.01.2023 року автомобіль OPELVIVARO, номерний знак НОМЕР_1 , ОТК не проходив взагалі ніколи, хоча повинен проходити кожні 2 роки.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є ФОП, відтак, відповідальною особою за те, що 28.01.2023 року транспортний засіб OPELVIVARO, номерний знак НОМЕР_1 було випущено на лінію без ОТК є саме позивач, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.128 КУпАП.

Також зазначив, що враховуючи вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 відсутня можливість надати до суду на підтвердження вчинення позивачем правопорушення відеозапис з бодікамери та відеореєстратора, оскільки на момент розгляду справи в суді сплив визначений законом строк зберігання відповідного відеозапису.

Вважав, що відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України надано належні та допустимі для доведення наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. В свою чергу позивач у своєму позові не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, до позову не додає жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача- Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилася. У відзиві на адміністративний позов просить провести розгляд справи без її участі.

Третя особа інспектор роти батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рак Богдан Володимирович в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим у відповідності до положень ч. 1 ст. 268 КАС України.

За правилами частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. З огляду на наведене, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності усіх її учасників.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що 22.03.2023 року інспектором роти батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рак Богданом Володимировичем винесено постанову серії ЕАС №6717690 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 128 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення Правил дорожнього руху, а саме, що 28.01.2023 року о 08 год 39 хв в м. Лубни по вул. Монастирська, 72, ОСОБА_1 , будучи відповідальною за випуск транспортних засобів на лінію, випустив на лінію ТЗ OPELVIVARO з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив ст. 12 ЗУ «Про Дорожній рух» - участь підприємств, установ, організацій у забезпеченні безпеки дорожнього руху, обов`язки посадових осіб у цій сфері, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 128 КУпАП.

Позивач не погодився із вказаною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з підстав, що наведені у позові.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесеної ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно з частиною 1 статті 128 КУпАП.

Згідно з вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності в її діях складу правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому суд зазначає, що у розумінні положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

А за правилами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Достатніми, відповідно до приписів ст. 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, за змістом положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд констатує, що відповідачами не надано до суду жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови.

При цьому, доводи викладені у поданому до суду відзиві не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні положень ст. 72-74 КАС України.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 128 КУпАП настає за випуск на лінію транспортних засобів, технічний стан, обладнання або комплектність яких не відповідає вимогам правил і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, технічної експлуатації, переобладнаних без відповідного погодження, не зареєстрованих у встановленому порядку, таких, що не пройшли обов`язкового технічного контролю або без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), без проходження щозмінного медичного огляду та контролю технічного стану, а також направлення в рейс одного водія при здійсненні пасажирських перевезень на автобусному маршруті протяжністю понад п`ятсот кілометрів.

При цьому, суб`єкт правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП є спеціальним, ним може бути посадова особа, відповідальна за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, а також громадянин - суб`єкт господарської діяльності.

Разом з тим, у своєму відзиві представник позивача посилався на наявність обставин в обґрунтування того, що ОСОБА_1 є таким суб`єктом.

Так, у відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є ФОП, зареєстрованим 06.04.2000 року, основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. Відтак, відповідальною особою за те, що 28.01.2023 року транспортний засіб OPELVIVARO з державним номерним знаком НОМЕР_1 , було випущено на лінію без ОТК, а саме позивач ОСОБА_1 , за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 128 КУпАП.

Водночас, жодних доводів на підтвердження вказаних обставин у відзиві представником відповідача не наведено, жодних доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності чи доказів на підтвердження того, що він є посадовою особою, відповідальною за випуск на лінію транспортних засобів, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, представник відповідача не довів належними та допустимими доказами той факт, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП, за вчинення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, слід зазначити, що презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Потенційний обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень відповідача також означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Враховуючи, що суб`єкт владних повноважень не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, суд не вбачає наявності законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, у силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи те, що за змістом ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що вищевказаними нормами КАС України чітко визначено зміст резолютивної частини рішення суду, тому на підставі ч.2 ст. 9 КАС України з метою найбільш повного та ефективного захисту прав позивача, оскаржуване ним рішення слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 10, 72-79, 194, 229, 241-246, 268, 270-272, 286 КАС України, статтями 7, 9, 122, 247, 251, 283, 287 КУпАП, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа інспектор роти батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рак Богдан Володимирович- задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рак Богдана Володимировича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6717690 від 22.03.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 128 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 536, 80 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Я.В.Просіна