Справа № 520/15150/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 р.Справа № 520/15150/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 07.04.21 по справі № 520/15150/2020 за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Харківській області щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 №Ю-119284; скасувати винесену Головним управлінням ДПС в Харківській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 №Ю-119284-58.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не надано належної оцінки підтвердженого матеріалами справи факту, що загальна сума вимоги складається із невірних нарахувань, з незаконним включенням до загальної суми боргу, по-перше, заборгованості по сплаті штрафу у сумі 569 118,59 грн та пені 283 658,74 грн згідно рішення № 12/ від 16.10.2015, по-друге, штрафу у розмірі 216 226,90 грн та пені у розмірі 153878,84 грн згідно рішення № 7/ від 16.04.2015, тобто сума вимоги не відповідає дійсному розміру податкових зобов`язань позивача. Судом детально не досліджено рух (включення/виключення) нарахувань у кабінеті платника ЄСВ, дані якого чітко свідчать про незаконне подвійне включення штрафних санкцій на підставі рішення від 16.04.2015 № 7/. Стверджує, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що відображення в інтегрованій картці позивача нарахувань на підставі цього рішення відбулися у відповідності до вимог закону, не задовольнивши клопотання AT "ХАРП" про витребування доказів у відповідача, як правонаступника ДФС України на місцях, про рух коштів по особовому рахунку платника ЄСВ, підтримав позицію відповідача, що рух та напрямок сплачених позивачем коштів згідно рішення від 16.04.2015 № 7/ не відомий та відсутній у останнього, неповно з`ясував обставини справи, що привело до винесення необгрунтованого рішення.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 15 вересня 2020 року позивачем отримана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 № Ю-119284-58, винесена ГУ ДПС у Харківській області.

У вказаній вимозі зазначено, що станом на 31 серпня 2020 року підприємство має заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 13212566,98 грн, у тому числі недоїмка 12359789,64 грн, штрафи 569118,59 грн та пеня 283658,74 грн (а.с.9).

24.09.2020 позивач не погодившись з вимогою, оскаржив її до Державної податкової служби шляхом направлення скарги на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 №Ю-119284-58 (вих. №167/54 від 24.09.2020 р.).

20.10.2020 засобами поштового зв`язку позивачем було отримано Рішення про результати розгляду скарги вих. № 30194/6/99-00-06-03-01-06 від 16.10.2020 Державної податкової служби, яким підприємство було повідомлено про залишення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 №Ю-119284-58 без змін, а скарги АТ "ХАРП" - без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з винесеною вимогою, звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було правомірно у відповідності до вимог законодавства, регулюючого спірні правовідносини, винесено вимогу від 14.09.2020 №Ю-119284-58.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені положеннями Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VІ).

Частиною 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до зазначених норм позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з положень абзацу 1 частини 8 статті 9 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством (ч. 9 ст. 25 Закону № 2464).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VІ є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Пунктом 4 статті 25 Закону №2464-VІ закріплено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

За приписами п. 1 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Порядок №449) до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Пунктом 3 розділу VI Порядку №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Згідно з абз. 4 п. 4 розділу VI Порядку №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи).

Отже, при наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску контролюючий орган на підставі поданих платником звітів про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи формує та надсилає платнику вимогу про сплату боргу на суму такої недоїмки.

Судовим розглядом встановлено, що у зв`язку зі збільшенням в серпні 2020 року у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску, контролюючим органом на підставі облікових даних з інформаційної системи було сформовано вимогу про її сплату.

Заборгованість ПрАТ "ХПЗ" в сумі 1321256,97 грн, включає:

- 973696,23 грн. залишок несплаченого ЄСВ, нарахованого ПрАТ «ХПЗ» самостійно в звіті від 18.02.2020 №;

- 2155323,76 грн нарахованих по звіту від 19.03.2020 №;

- 2259854,59 грн нарахованих по звіту від 16.04.2020 №;

- 1899168,22 грн нарахованих по звіту від 19.05.2020 №;

- 1670457,77 грн нарахованих по звіту від 18.06.2020 №;

- 1829949,18 грн нарахованих по звіту від 20.07.2020 №;

- 1571339,89 грн нарахованих по звіту від 17.08.2020 №;

- 352891,69 грн штрафна санкція нарахована на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.10.2015 №12/;

- 129779,91 грн пеня нарахована на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.10.2015 №12/;

- 216226,90 грн штрафна санкція нарахована на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.04.2015 №7/;

- 153878,84 грн пеня нарахована на підставі нарахована на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.04.2015 №7/.

Відображення в інтегрованій картці позивача нарахувань на підставі рішення від 16.04.2015 №7/ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску виходить з того, що таке рішення оскаржувалось в судовому порядку і нараховані в них суми у свій час були виключені з інтегрованих карток платника. За результатом оскарження по справі №820/7409/15 постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 адміністративний позов задоволено та скасовано рішення контролюючого органу від 16.04.2015 №7/. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2016 рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволені позову відмовлено. Постановою Верховного Суду від 23.06.2020 касаційна скарга платника залишена без задоволення.

Позивачем зазначено, що ним було сплачено на підставі платіжних доручень від 04.02.2020 №459 та від 04.02.2016 №460 нараховані штрафні санкції та пеню.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів наголошує на тому, що питання правомірності відображення в інтегрованих картках зобов`язань по таким рішенням не охоплюється предметом цього позову, оскільки їх аналіз (у разі непогодження) має здійснюватись в рамках окремої справи з іншими позовними вимогами. Судові рішення, якими б контролюючий орган було зобов`язано провести коригування в інтегрованих картках шляхом виключення будь-яких нарахувань з єдиного внеску до матеріалів справи не надано, водночас саме такі вимоги є належним способом захисту порушених прав.

При цьому слід зазначити, що 06 серпня 2020 року (тобто на місяць раніше, аніж винесена оскаржувана вимога) ГУ ДПС у Харківській області на адресу ПрАТ "ХПЗ" було сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119284-58, в якій зазначено про наявність у платника станом на 31 липня 2020 року заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 12608726,53 грн, в тому числі недоїмка 11755949,20 грн, штрафи 569118,59 грн та пеня 283658,74 грн. Вказана заборгованість виникла на підставі поданих позивачем в лютому-липні 2020 року звітів про нарахування єдиного внеску (з нарахуваннями за січень-червень 2020 року), до якої в тому числі включено 352891,69 грн штрафної санкції, нарахованої на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.10.2015 №12/; 129779,91 грн пеня нарахована на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.10.2015 №12/; 216226,90 грн штрафної санкція нарахована на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.04.2015 №7/; 153878,84 грн пеня нарахована на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.04.2015 №7/.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2021 апеляційну скаргу ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 по справі № 520/12656/2020 скасовано. Прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано Вимогу Головного управління ДПС в Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 06 серпня 2020 року №Ю-119284-58 в частині суми 852773,33 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У вказаній справі судом підтверджено незаконність включення до розрахунку суми боргу за Вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2020 № Ю-119284-58 суми штрафних санкцій та пені у розмірі 352 891,69 грн, як такої, що вважається відкликаною за податковим рішенням, яке було оскаржено та повністю задоволено на користь платника єдиного внеску, у зв`язку з неотриманням рішення про результати розгляду, а також незаконність включення до вимоги штрафних санкцій, передбачені Рішенням № 7/ від 16.04.2015 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, які нараховані двічі та помилково включені до заборгованості, визначеної Вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 06.08.2020 №10-119286-58.

Отже, наслідком виконання цього рішення у справі № 520/12656/2020 є виключення з розрахунку сум боргу в інтегрованій картці платника податку заборгованості в сумі 852773,33 та наступне надіслання Вимог про сплату боргу без включення до сум розрахунку вказаної вище заборгованості. Від так належним способом захисту порушеного права є виключення з інтегрованої картки платника податку вказаних вище спірних сум шляхом виконання рішення суду у справі (в примусовому або добровільному порядку), або звернення з позовом про проведення коригування даних в інтегрованій картці, а не що разове оскарження вимог про сплату боргу з аналогічними підставами позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 по справі № 520/15150/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов
Повний текст постанови складено 21.04.2023.