Справа № 440/2590/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/2590/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2590/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10.03.2023 ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов (надійшов до суду 13.03.2023), що заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (надалі - відповідач, ГУПФ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 16.02.2023 №41 про відмову їй у призначенні пенсії за віком, зобов`язавши при цьому ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023 про призначення їй пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 28.07.1981.
В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, що полягає у безпідставному неприйнятті до уваги трудової книжки позивача під час вирішення питання про призначення пенсії, що призвело до протиправної відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
У відзиві на позов представник ГУПФ просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу позивача, оскільки не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою, де записи оформлено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: некоректний запис прізвища " ОСОБА_2 "; за доданою довідкою №179 від 06.02.2022, оскільки прізвище не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ); період догляду за дитиною до трьох років, оскільки долучені копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 50-52).
Розгляд справи, відповідно до статті 263 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними у справі матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як свідчать відомості паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 08.10.2004 Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області, 10.02.2023 (що не заперечується відповідачем), у віці 60 років звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, додавши до заяви, окрім документів, що посвідчують особу, такі документи:
- диплом серії НОМЕР_3 від 08.07.1981 про закінчення СПТУ №146 м. Павлодара Республіки Казахстан за професією "електрослюсар з ремонту та обслуговуванню контрольно-вимірювальних приладів та автоматики" (а.с. 33);
- трудову книжку серії НОМЕР_1 від 28.07.1981 (а.с. 14-27);
- довідки про укладення шлюбу від 20.01.2015 №2-21/885 з ОСОБА_4 з перекладом з казахської мови та від 30.01.2015 №05-39/93 з ОСОБА_5 з перекладом з російської мови (а.с. 28-30, 34-36);
- свідоцтво про одруження та розірвання шлюбу з ОСОБА_6 (а.с. 39-40);
- свідоцтва про народження дітей (а.с. 31, 38);
- власне свідоцтво про народження (а.с. 37);
- довідка в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_1 про роботу у військовій частині (а.с. 32);
- довідка Курчатовської державної адміністрації Семипалатинської області №91 від 09.06.1993 про проживання на території Семипалатинського ядерного полігону (а.с. 32);
- довідка Долинського управління Кропивницької філії Кіровоградського обласного центр зайнятості від 06.02.2022 №179 про перебування на обліку (а.с. 41);
- довідка від 01.11.2006 №9/5-4907 про середню заробітну плату за період з 01.05.06 по 31.10.06 (а.с. 42);
- довідка Миргородської міськрайонної філії Полтавського ОЦЗ від 17.06.2022 (а.с. 43).
Аналіз документів поданих ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком, за висновком пенсійного органу, показав, що необхідний страховий стаж становить 30 років, страховий стаж заявника становить 14 років 02 місяці 26 днів. За наданими документами до загального стажу роботи не зараховано періоди: за записами трудової книжки, оскільки запис у трудовій книжці оформлено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме - некоректний запис прізвища " ОСОБА_2 "; за доданою довідкою №179 від 06.02.2022, оскільки прізвище не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ); догляду за дитиною до 3-з років, оскільки долучені копії свідоцтв про народження дітей.
Повідомлено заявнику, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємством, на якому працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи або встановити факт приналежності цього документу в судовому порядку (п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для перерахунку пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637).
У зв`язку з цим рішенням ГУПФ у Київській області (за екстериторіальністю) від 16.02.2023 №41 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" оскільки заявниця не набула необхідного страхового стажу. Право на пенсійну виплату відсутнє (а.с. 12).
Позивач, вважаючи це рішення таким, що порушує її конституційне право на пенсію за віком, звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних міркувань.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Оскільки і Закон №1058-IV, і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні й ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні, за загальним правилом, мають норми Закону №1058-IV, як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання приписами Закону №1058-IV.
Відповідно до ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Приписами статті 24 Закону №1058-IV, крім іншого, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та інших документів.
Як видно зі змісту спірного рішення, підставою для відмови у призначенні пенсії за віком слугував висновок про відсутність необхідного страхового стажу (14 років 02 місяці 26 днів замість необхідних 30 років). Такого висновку відповідач дійшов, оскільки не врахував дані трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 28.07.1981 на ім`я (мовою оригіналу) " ОСОБА_7 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 , де записи оформлено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме - некоректний запис прізвища " ОСОБА_2 ".
Тож спір у цій справі зводиться до необхідності підтвердження факту приналежності трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачу.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 22.03.2023 (справа № 290/289/22-ц) "Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Верховний суд врахував, що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони Українивиник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.".
Тож враховуючи правову мету звернення ОСОБА_1 до суду, яка полягає у підтвердженні факту приналежності трудової книжки серії НОМЕР_1 саме їй, а також зважаючи на те, що такий факт має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки безпосередньо впливає на можливість реалізації позивачем права на призначення пенсії, суд вважає за можливе надати оцінку спірним правовідносинам саме у такій площині в рамках адміністративного судочинства.
Дослідивши зміст залученої до матеріалів справи копії трудової книжки, суд встановив, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про спірні періоди трудової діяльності.
Надаючи оцінку мотивам пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії з огляду на обставини написання у трудовій книжці прізвища " ОСОБА_2 ", суд виходить з такого.
Як свідчать встановлені судом обставини справи, на момент заповнення трудової книжки вперше 28.07.1981 позивач мала дівоче прізвище " ОСОБА_8 " та перебувала в трудових відносинах з Павлодарським хімзаводом. Разом з цим на титульній сторінці трудової книжки міститься запис про те, що (мовою оригіналу) "фамилия изменена на Бузынник на основ. свид. о браке серии НОМЕР_5 выданного 16.8.1984г. ЗАГС г. Сем-ска-21 Ст.инст.ок: /Прокушева/".
Порядок ведення трудових книжок у 1981 році регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (надалі - Інструкція №162), а в подальшому - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (надалі - Інструкція №58).
Пунктом 1 Інструкції №162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (надалі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 Порядку №656, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно з пунктами 5, 6 Порядку №656, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності робітника. Відомості про робітника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою. В трудову книжку вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, освіта, професія, спеціальність.
Відповідно до пункту 18 Порядку №656, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, збереженню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, збереження і видачі трудових книжок посаді особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З урахуванням наведеного правового регулювання спірних правовідносин та усталеної судової практики, суд формулює висновок по суті спору, відповідно до якого позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки.
Виявлені відповідачем розбіжності щодо написання та перекладу прізвища позивача, на переконання суду, ґрунтуються на неповному з`ясуванні усіх обставин, які мають значення у спірному випадку, оскільки не спростовують дійсність наданих позивачем документів, зокрема паспорта громадянина України, довідки про укладення шлюбу, свідоцтва про одруження, де прізвище позивача значиться " ОСОБА_2 ".
Співставляючи з`ясовані у ході судового розгляду фактичні дані, суд з`ясував, що у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області 08.10.2004 (а.с. 9-11), у довідці про укладення шлюбу Служби запису актів громадянського стану Департаменту юстиції міста Курчатова Східно-Казахстанської області від 30.01.2015 №05-39/93 з перекладом з російської мови, а також у свідоцтві Відділу РАЦС Миргородського РУЮ Полтавської області серії НОМЕР_6 від 28.09.2004 про розірвання шлюбу позивача з ОСОБА_6 містяться дані, які надають можливість ідентифікувати одну й ту ж особу позивача за прізвищем - " ОСОБА_2 ", ім`ям - " ОСОБА_9 ", по-батькові - " ОСОБА_10 ", датою народження - " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".
Такі дані, на переконання суду, є достатніми для висновку про те, що " ОСОБА_7 ", як це зазначено у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.07.1981, та ОСОБА_1 , позивач у цій справі, - це одна й та ж особа.
З цих же підстав довідка Долинського управління Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 06.02.2022 №179, яка видана на ім`я ОСОБА_1 , свідчить про належність документа позивачу.
Крім того відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, не зарахував період догляду за дитиною до 3-х років, оскільки "долучені копії свідоцтв про народження дітей".
При цьому відповідач не уточнив в чому саме полягає недолік у долічений копіях свідоцтв.
У відзиві на позов представник відповідача так само не розкрив суті недоліків при наданні свідоцтв про народження дітей.
Тож рішення ГУПФ у Київській області №41 від 16.02.2023 є невмотивованим та необґрунтованим, оскільки прийняте без належної оцінки усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим це рішення суд визнає протиправним, як таке, що не відповідає критерію, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, та скасовує його у зв`язку з цим.
Враховуючи викладене, суд, обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням записів, відображених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.07.1981 та довідці Долинського управління Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 06.02.2022 №179.
У зв`язку з цим вимоги позивача щодо необхідності саме зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 28.07.1981 не підлягають задоволенню, оскільки оцінка цим обставинам відповідачем не надавалася.
Відтак позов належить задовольнити частково.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з ГУПФ у Київській області як органу, безпосередньо дії та рішення якого призвели до порушення прав позивача, у сумі пропорційній (1/2) до задоволеної частини позовних вимог - 536,80 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.02.2023 №41.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ) здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) від 10.02.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням записів, відображених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.07.1981 та довідці Долинського управління Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 06.02.2022 №179.
В решті вимог - позов залишити без задоволення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ) частину витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун