Справа № 380/1944/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/1944/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Тіда» до Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про скасування постанови і зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Тіда» звернулося в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 04.01.2023 року №350139 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи про порушення та, як наслідок, був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечення, що є самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Вказує, що транспортний засіб здійснював внутрішнє перевезення вантажів територією України без перетину державного кордону, а тому обладнання транспортного засобу контрольними пристроями (тахографами) не вимагалось згідно Закону та, як наслідок, притягнення його до відповідальності за відсутність у водія протоколу адаптації, повірки тахографу та особистої картки водія до цифрового тахографу є протиправним. Стверджує, що в оскаржуваній постанові не зазначено, за відсутність яких документів її складено. Будь-які належні докази на підтвердження відсутності у нього під час перевірки документів відсутні. Посилається на те, що не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах. Вказує, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 . Отже, у цьому випадку відсутній суб`єкт відповідальності, що є самостійною підставою для скасування постанови.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що положеннями спеціального закону на перевізника покладено обов`язок з забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документів. Повідомлення про розгляд адміністративної справи було направлено на адресу позивача. Факт відправлення підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 26.12.2022 року. Отже, позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Стверджує, що саме автомобільний перевізник має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи. Твердження позивача про неможливість притягнення його до відповідальності не відповідає чинному законодавству, а такий документ як роздруківка даних роботи тахографа є «іншим документом» в контексті ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та повинна бути пред`явлена особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху. Посилається на те, що твердження позивача про відсутність даних в оскаржуваній постанові є нічим іншим як перекручування вимог чинного законодавства, оскільки не базуються на конкретно визначених нормах. Згідно наданої товарно-транспортної накладної автомобільним перевізником є позивач, а, отже, останній є належним суб`єктом відповідальності за порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Ухвалою суду від 22.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті 09.11.2022 року під час перевірки транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №344770, у якому встановлено порушення позивачем п.6.1 Наказу №340 МТЗУ від 07.06.2010 року, п.3.3 Наказу №385 МТЗУ від 24.06.2010 року (перевезення вантажів згідно ТТН №41-1 від 09.11.2022 року автомобілем обладнаним цифровим тахографом; водій ОСОБА_2 не надав роздруківку з цифрового тахографа за 09.11.2022 року, чим порушив вимоги ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт»), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 3 ч.1 ст.60 Закону України ЗУ «Про автомобільний транспорт» (перевезення вантажів за відсутності документів на момент перевірки, визначених ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме роздруківки з цифрового тахографа за 09.11.2022 року).

Водій ОСОБА_2 із вказаним актом був ознайомлений.

Листом №47848/33/24-22 від 20.12.2022 року позивача повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 04.01.2023 року з 10:00 до 13:00 год.

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу складеною Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті №350139 від 04.01.2023 року у зв`язку із допущенням порушення законодавства про автомобільний транспорт (перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 та 48), відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. 00 коп.

Не погодившись із згаданою постановою позивач звернувся із позовом до адміністративного суду.

Змістом спірних правовідносин є постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті №350139 від 04.01.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2344-III).

Згідно із ст.1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно із ч.14 ст.6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно вимог ст.34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно - правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Абзацом третім ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1567) передбачено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340, з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення №340), встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Так, відповідно до п.1.3 наведеного Положення №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

За змістом п.6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п.6.2 Положення №340).

Відповідно до п.6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Пунктом 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом міністерства транспорту та зв`язку №385 від 24.06.2010 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Інструкція №385), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом

Отже, у даному випадку, законодавець в обов`язковому порядку визначає умови для встановлення на транспортний засіб тахографа.

При цьому, за його відсутності, у водія повинна бути індивідуальна контрольна книжка або копія графіку змінності водіїв.

За наявності тахографа водій повинен мати при собі також, у тому числі, роздруківку даних роботи тахографа.

Як вбачається із акта проведення перевірки №344770 від 09.11.2022 року автомобіль марки Mercedes-Benz, яким здійснювалось перевезення вантажу, обладнаний тахографом.

При цьому, згідно із згаданим актом водій ОСОБА_2 не надав роздруківку з цифрового тахографа за 09.11.2022 року.

Вказане сторонами у позовній заяві та відзиві на позовну заяву не заперечується.

Суд звертає увагу, що ст.48 Закону №2344-ІІІ чітко передбачає обов`язок перевізника та, зокрема, водія пред`являти посадовим особам відповідача, які здійснюють перевірку, документи, на підставі яких здійснюється перевезення вантажу.

Враховуючи, що водієм ОСОБА_2 під час проведення перевірки не було виконано вимог, передбачених вказаною нормою, суд дійшов висновку про відсутність порушень при складанні відповідачем акта №344770 від 09.11.2022 року та, як наслідок, прийняття оскаржуваної постанови у цій частині.

Щодо аргументів позивача, що його не було повідомлено про розгляд справи, а тому він не міг подати свої доводи та заперечення.

Відповідно до п.25 №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно з абзацом першим п.26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника..

Абзацом другим п.26 Порядку № 1567 передбачено, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відповідно до абзацу першого п.27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Абзацом другим цієї ж норми встановлено, що за наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

В матеріалах справи наявні копії квитанції АТ «Укрпошта» від 26.12.2022 року та списку рекомендованих відправлень, які підтверджують надсилання позивачу листа №47848/33/24-22 від 20.12.2022 року щодо повідомлення його про час та місце розгляду справи про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт.

При цьому, судом беруться до уваги висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 року у справі № 820/4810/17, в якій зазначено наступне: «відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу».

Як наслідок, аргумент позивача щодо невчасного його повідомлення про час та місце розгляду згаданої справи судом до уваги не береться, оскільки навіть у випадку неналежного його повідомлення відповідачем, що самим позивачем не було доведено, не вказує на суттєве порушення з його сторони.

Шодо аргументів позивача про те, що він не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах.

Суд звертає увагу, що з урахуванням змісту норм Закону №2344-ІІІ слідує висновок, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами.

Зокрема, приписи ст.60 Закону № 2344-III передбачають наявність спеціального суб`єкта відповідальності - автомобільного перевізника.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з наступними змінами та доповненнями (далі - Правила №363).

Згідно із абзацом 18 розділу І Правил №363 перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Абзацом 26 розділу І Правил №363 передбачено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно товарно-транспортної накладної №44-1 від 09.11.2022 року водій ОСОБА_2 на транспортному засобі Mercedes-Benz здійснював перевезення вантажу, при цьому автомобільний перевізник у цій накладній вказаний позивач.

Водій транспортного засобу Mercedes-Benz ОСОБА_2 вказаний і в акті проведення перевірки №344770 від 09.11.2022 року.

Наведе дозволяє суду прийти до висновку, що автомобільним перевізником у даному випадку був саме позивач.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно застосував до позивача як до автомобільного перевізника адміністративно-господарські санкції.

З приводу посилань позивача на те, що в оскаржуваній постанові не зазначено, за відсутність яких документів її складено.

В акті проведення перевірки №344770 від 09.11.2022 року, з яким, зокрема, був ознайомлений водій ОСОБА_2 , чітко зазначено порушення позивача як перевізника, а також документи, відсутність яких стало причиною складення згаданого акта та, як наслідок, прийняття оскаржуваної постанови.

Відтак, такі посилання до уваги не беруться.

Судом не беруться до уваги також інші твердження позивача, з огляду на встановлені обставини.

З огляду на викладене, судом не встановлено порушень оскаржуваною постановою критеріїв правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, такі поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк В.Я.