Справа № 640/19946/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьменка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

14.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві при нарахуванні пенсії врахувати довідку №40 від 28.05.2019 року, яка видана Приватним акціонерним товариством «СТАЛЬ»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи із 11.09.2020 з урахуванням даних про заробітну плату, що містяться у Довідці №40 від 28.05.2019, яка видана Приватним акціонерним товариством «СТАЛЬ» за період роботи із червня 1987 року по травень 1992 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач протиправно при призначенні пенсії за віком не врахував довідки про розмір заробітної плати Позивача за період із червня 1987 року по травень 1992 рік, хоча раніше ці довідки уже перевірялися ГУ ПФУ в Луганській області при призначенні Позивачу з 04.03.2011 року пенсії за інвалідністю. Вищевказані дії Відповідача порушують право Позивача на отримання законної пенсії в належному розмірі, оскільки розмір пенсії по інвалідності був значно більший, ніж призначена у 2020 році пенсія за віком.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2022 р. адміністративний позов задоволено повністю:

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не врахуванні довідки №40 від 28.05.2019 року, яка видана Приватним акціонерним товариством «СТАЛЬ», при призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 врахувати довідку №40 від 28.05.2019 року, яка видана Приватним акціонерним товариством «СТАЛЬ».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 11.09.2020 з урахуванням даних про заробітну плату, що містяться у Довідці №40 від 28.05.2019, яка видана Приватним акціонерним товариством «СТАЛЬ» за період роботи із червня 1987 року по травень 1992 року.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки при призначенні ГУ ПФУ в Луганській області з 04.03.2011 Позивачу пенсії за інвалідністю ГУ ПФУ в Луганській області перевірявся трудовий стаж Позивача у ПАТ «Сталь» за період роботи з 12.06.1987 по 19.08.1993 та з огляду відсутності доказів визнання інформації в наданих позивачем довідках не дійсними чи неправдивими, то Позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язано з волею позивача, однак така обставина не означає, що відповідач має беззаперечно враховувати при призначенні пенсії довідку про заробітну плату, яка не підтверджена первинними документами, як це передбачено законом. Крім того, відповідач наполягає на пропуск Позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Позивач скористалася своїм правом на подачу відзиву, в якому заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 04.03.2011, що підтверджується відповідною печаткою ПФУ на першій сторінці трудової книжки Позивача НОМЕР_1 .

Згідно довідки від 17.10.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Позивач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

11.09.2020 Позивач звернувся до Відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком, до якої додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заява про призначення/перерахунок пенсії, копія паспорта, трудова книжка, військовий квиток, Довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 р. по день звернення, Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, Довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року (Довідка №40 від 28.05.2019 р. та Довідка №41 від 28.05.2019 р.), Довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років установлені для окремих категорій працівників (Перечень производств, профессий, должностей работников ОАО «Сталь» умеющих право на льготную пенсию по Спискам №1 и №2 по результатам аттестаци робочих мест по условиям труда; Виписка із наказу №98а про результати атестації робочих місць за умовами праці; Довідка виходів на роботу працівника ОСОБА_1 з 01.01.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1993 по 19.08.1993), Заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк).

Після призначення пенсії за віком Позивач неодноразово звертався до Відповідача стосовно всіх складових, які враховані при призначенні пенсії.

Зі змісту наданих 12.05.2021 та 21.12.2020 Відповідачем відповідей вбачається, що Відповідачем не враховувано довідки про розмір заробітної плати Позивача в ПАТ «СТАЛЬ» за період із червня 1987 року по травень 1992 року.

При цьому, Відповідачем було направлено запит щодо проведення перевірки довідок, виданих ПАТ «СТАЛЬ», проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області за наслідками розгляду даного запиту надано Акт №2 від 18.06.2020, в якому зазначено, що адреси потужностей та архіви підприємства знаходяться на непідконтрольній Україні території.

З огляду на зазначене, Відповідачем при призначені Позивачу пенсії за віком не враховано довідку про заробітну плату від 28.05.2019 № 40 за період роботи з червня 1987 року по травень 1992 року. Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 34 роки 8 місяців 15 днів та заробітної плати, визначеної за період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003 роки.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) визначено поняття внутрішньо переміщеної особи, якою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч.2 цього Закону №1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Приписами статті 4 Закону №1706-VII визначаються правила обліку внутрішньо переміщених осіб, а саме факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 7 Закону №1706-VII закріплюється забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб, насамперед, на пенсійне забезпечення та визначається, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України.

Громадянин пенсійного віку, який перебуває у складних життєвих обставинах, якого зареєстровано внутрішньо переміщеною особою, має право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закон №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій також врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1.

Відповідно до п. 2.10 вказаного Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Так, Відповідач в апеляційній скарзі посилається на ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, що органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.

Так, дійсно у разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, орган ПФУ має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

В той же час, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві направлено запит щодо проведення перевірки довідок, виданих ПАТ «СТАЛЬ». Проте, у відповідь на направлений запит Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області надано Акт № 2 від 18.06.2020 р., в якому зазначено, що адреси потужностей та архіви підприємства знаходяться на непідконтрольній Україні території.

Відповідач зауважує, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язано з волею позивача, однак така обставина не означає, що відповідач має беззаперечно враховувати при призначенні пенсії довідку про заробітну плату, яка не підтверджена первинними документами, як це передбачено законом, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 752/21038/16-а.

Проте, колегія суддів не погоджується із твердженнями відповідача з огляду на таке.

Позивач (місце проживання якого зареєстровано в м. Луганськ Луганської області) є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Управління праці та соціального захисту Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 17 жовтня 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Зміст зазначених вище норм права свідчить, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

У свою чергу перевірки обґрунтованості видачі документів для призначення (перерахунку) пенсії не є плановими, а здійснюються лише у необхідних випадках. Витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, а не обов`язком. Орган Пенсійного фонду України має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, у разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії.

Як вбачається із матеріалів справи, звернувшись 11.09.2020 р. до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Позивачем разом із заявою щодо призначення пенсії за віком було подано довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, зокрема довідку від 28.05.2019 р. № 40 за період роботи з 12.06.1987 р. по 31.05.1992 р. та довідку від 28.05.2019 р. № 41 за період роботи з 01.06.1992 р. по 19.08.1993 р., які були видані Приватним акціонерним товариством «СТАЛЬ» на підставі особових рахунків Позивача. Також для призначення пенсії за віком було подано довідку ПрАТ «СТАЛЬ» від 27.05.2019 р. № 60, видану Позивачу, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У Довідках про заробітну плату від 28.05.2019 р. № 40 та № 41 Приватним акціонерним товариством «СТАЛЬ» зазначено наступне:

«На всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок) до Пенсійного фонду України та сплачені в повному обсязі з 12.06.1987 р. по 31.05.1992 р. (та з 01.06.1992 р. по 19.08.1993 р. відповідно).

Довідка видана на підставі особових рахунків за період з 12.06.1987 р. по 31.05.1992 р. (та з 01.06.1992 р. по 19.08.1993 р. відповідно).

У зв`язку з відсутністю технічних засобів і неможливістю видачі копії особових рахунків, на підставі яких видана довідка про заробітну плату, підтверджуємо, що довідка про заробітну плату за указаний період видана на підставі особових рахунків про нарахування заробітної плати. Суми, що вказані в довідці відповідають первинним документам та особовим рахункам. Особові рахунки прошнуровані та пронумеровані в порядку зростання. Підприємство несе відповідальність за достовірність даних. Особові рахунки: 3350. Довідка видана в гривнях з урахуванням грошової реформи 1996 р. Не заперечуємо проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у довідці».

Колегія суддів зауважує, що неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку відповідної довідки особи не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії (п. 41 постанови Верховного Суду від 09 липня 2020 р. у справі № 235/7688/16-а).

Обов`язок збереження всіх первинних бухгалтерських документів, зокрема, документів щодо виплати заробітної плати, не може бути покладено на пенсіонера.

У спірному випадку судом першої інстанції встановлено та не спростовано Відповідачем те, що довідки № 40 від 28.05.2019 р., № 41 від 28.05.2019 р. про заробітну плату Позивача, та № 60 від 27.05.2019 р., видані Приватним акціонерним товариством «СТАЛЬ», сформовані у відповідності до положень Порядку № 22-1 та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р, № 22-1, а саме: на підставі особових рахунків, містять всі підписи, кутовий штамп підприємства та печатку підприємства із позначкою «Україна».

Факт роботи Позивача на вказаному підприємстві підтверджується відомостями трудової книжки.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населений пункт, на території якого підприємство здійснювало господарську діяльність, перебувало на підконтрольній Україні території.

Окрім того, з 04.03.2011 року Позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області призначена пенсія за інвалідністю. Отже, слід дійти висновку, що при попередньому призначенні Позивачу пенсії за інвалідністю Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області перевірявся трудовий стаж Позивача у ПрАТ «Сталь» за період роботи з 12.06.1987 р. по 19.08.1993 р.

Той факт, що пенсійний орган не зміг перевірити первинні документи, у зв`язку з відсутністю доступу до архівних документів підприємства на тимчасово окупованій території України, не може бути безумовною підставою для відмови у призначенні/перерахунку пенсії, за умови відсутності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності інформації, зазначеної в довідці.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, Відповідачем не наведено доказів того, що дані, які містяться у довідках про заробітну плату та трудодні, містять неправдиві або недостовірні дані, або що вони не ґрунтуються на документах первинного обліку. В судовому порядку вказані довідки недійсними також не визнавались, підприємством не відкликані.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 4 Закону України від 15.04.2014 р. № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України (у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною першою статті 17 вказаного Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території (ч.1 ст. 18 Закону № 1207-VII).

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, №44277/98, рішення від 24.04.2003 року).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, Позивач, подавши відповідно до законодавства необхідні документи на отримання пенсії за віком, мав законні сподівання на своєчасне отримання належно нарахованої пенсії у визначеному законодавством порядку в повному обсязі.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2022 року у справі №243/4336/17 зазначив:

«Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, Суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Те, що Пенсійний орган через проведення АТО (антитерористичної операції) позбавлений можливості провести перевірку відповідності записів довідок первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідки містять усі необхідні реквізити та відомості».

Отже, суд першої інстанції, враховуючи право Позивача на соціальний захист, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій Відповідача щодо неврахування довідки № 40 від 28.05.2019 р. про заробітну плату, видану ПрАТ «СТАЛЬ», при призначенні пенсії Позивачу.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення позивачем строків звернення до суду, колегія суддів не приймає, оскільки як правильно було визначено судом першої інстанції, строк звернення до суду встановлений ст. 122 КАС України до даної категорії спорів не застосовується з огляду на приписи частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до якої суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Порушення прав Позивача сталося з неналежного виконання службовими особами держави своїх посадових обов`язків і тому зоною відповідальності саме держави є те, що сума пенсії при призначенні, є протиправно недорахована або несвоєчасно перерахована. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок «неналежного урядування». Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і органи Пенсійного фонду України, зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді невиплати всієї суми недоотриманої пенсії, призначеної у неправильному розмірі або перераховану несвоєчасно, в тому числі застосовуючи обмежений строк звернення за захистом своїх порушених прав, та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Кузьменко