Справа № 640/22325/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області №96-к від 18.03.2019 року про відсторонення від виконання посадових обов`язків;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18.03.2019 року по 17.07.2019 року у сумі 67655,79 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпраці у Київській області №96-к від 18.03.2019 року про відсторонення від виконання посадових обов`язків.

Стягнуто з Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, б. 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 68 480 (шістдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн. 66 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Держпраці у Київській області, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

08 серпня 2022 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до частини 5 статті 65 Закону України "Про запобігання корупції" та на підставі службової записки завідувача сектора з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_2 Головним управлінням Держпраці у Київській області видано наказ №96-к від 18.03.2019 року "Про відсторонення від виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 ", яким наказано відсторонити ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області, з 18.03.2019 року до винесення судом рішення у кримінальному провадженні №0000268 від 23.12.2018 року.

Пунктом 3 спірного наказу наказано відділу бухгалтерського обліку ( ОСОБА_3 ) припинити нарахування заробітної плати ОСОБА_1 на період відсторонення від виконання посадових обов`язків.

Надалі, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 4 частини 1 статті 87, статей 57, 58, 59 Закону України "Про державну службу", статті 83 Кодексу законів про працю України та пункту 9 Порядку надання державним службовцям додаткових оплачу вальних відпусток, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №230 відповідачем видано наказ від 17.07.2019 року №248-к "Про звільнення ОСОБА_1 " на підставі наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 17.07.2019 року №247-к "про застосування дисциплінарного стягнення".

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно із частиною 2 статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 6 статті 72 Закону № 889-VIII встановлено, що відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків у разі вчинення ним корупційного правопорушення здійснюється відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

В той же час, правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII).

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 1700-VII відносини, що виникають у сфері запобігання корупції, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цим та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами.

Суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування (пп. "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII).

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону № 1700-VII за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

У разі вчинення від імені та в інтересах юридичної особи її уповноваженою особою злочину самостійно або у співучасті до юридичної особи у випадках, визначених Кримінальним кодексом України, застосовуються заходи кримінально-правового характеру.

Згідно із частиною 5 статті 65 Закону № 1700-VII особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією і законами України, може бути відсторонена від виконання службових повноважень за рішенням керівника органу (установи, підприємства, організації), в якому вона працює, до закінчення розгляду справи судом.

У разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення відстороненій від виконання службових повноважень особі відшкодовується середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов`язаного з таким відстороненням.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді, в порядку, визначеному законом.

В свою чергу, порядок відсторонення від виконання повноважень на посаді на підставі положень стаття 65 Закону № 1700-VII регламентовано Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.

Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу (ч. 2 ст. 154 КПК України).

Згідно із частинами 2, 4 статті 157 КПК України при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) мотиви застосування або відмови у задоволенні клопотання про відсторонення від посади; 2) перелік документів, які посвідчують обіймання особою посади та які підлягають поверненню особі або вилученню на час відсторонення від посади; 3) строк відсторонення від посади, який не може становити більше двох місяців; 4) порядок виконання ухвали.

Копія ухвали надсилається особі, яка звернулася з відповідним клопотанням, підозрюваному чи обвинуваченому, іншим заінтересованим особам не пізніше дня, наступного за днем її постановлення, та підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.

Отже, особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному КПК України, а саме на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців, який може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 КПК України.

При цьому, рішення про відсторонення від посади підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі №757/4552/19-к клопотання слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області капітана юстиції Ланового В.В. про відсторонення підозрюваного ОСОБА_1 від посади заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області задоволено.

Відсторонено ОСОБА_1 від посади заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області до 15 березня 2019 року включно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.05.2019 року у справі №757/4552/19-к провадження за апеляційною скаргою захисника Колесник О.Ю., в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області Ланового В.В., погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва Гончаренком А.В., та відсторонено ОСОБА_1 від посади заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області до 15 березня 2019 року включно закрито, у зв`язку з відмовою захисника та підозрюваного від поданої апеляційної скарги.

Аналізуючи зміст оскаржуваного рішення колегія суддів звертає увагу на те, що останнє не містить в собі посилань на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі №757/4552/19-к, як підставу для відсторонення позивача від посади.

При цьому, вказаною ухвалою відсторонено позивача від посади строком до 15.03.2019 року включно, у той час коли оскаржуваний наказ прийнятий 18.03.2019 року.

У той же час, у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, відповідач не зазначає про те, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі №757/4552/19-к слугувала підставою для прийняття оскаржуваного рішення, проте вказує, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.01.2019 року у справі №757/1530/19-к позивачу повідомлено про підозру в установленому законом порядку.

Отже, звідси слідує, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі №757/4552/19-к не могла та не була підставою для прийняття відповідачем спірного наказу.

Відсторонення від посади в порядку абзацу 1 частини 5 статті 65 Закону № 1700-VII передбачає не тільки наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, а й здійснення суб`єктом владних повноважень таке відсторонення в порядку встановленому законом, тобто, в порядку встановленому КПК України.

В даному випадку, відповідачем не було дотримано процедуру відсторонення позивача від посади, яка встановлена КПК України. Станом на час прийняття спірного наказу рішення слідчого судді про відсторонення від посади ОСОБА_1 було відсутнє. Доказів, що спростовує наведене відповідач до суду не надав.

Отже, Головним управління Держпраці у Київській області порушено процедуру прийняття оскаржуваного рішення та прийнято таке рішення за відсутності правових підстав його прийняття, а саме - ухвали слідчого судді про відсторонення позивача від посади.

Також протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній, разом із апеляційною скаргою не поданий.

З урахуванням, що оскаржуваний наказ не відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держпраці у Київській області №96-к від 18.03.2019 року про відсторонення від виконання посадових обов`язків підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 18.03.2019 року по 17.07.2019 року у сумі 67655,79 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Внаслідок протиправного прийняття спірного рішення позивача було позбавлено права на отримання заробітної плати, за наслідком виконання своїх службових обов`язків за період з 18.03.2019 року по 17.07.2019 року, що вказує на порушення статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, за період з 18.03.2019 року по 17.07.2019 року мав місце вимушений прогул ОСОБА_1 , адже він був позбавлений можливості працювати, внаслідок прийняття відповідачем наказу №96-к від 18.03.2019 року, який, у свою чергу прийнятий за відсутності правових підстав для його прийняття.

Згідно із пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.07.2018 у справі №805/1110/17-а.

Відповідно до довідки Головного управління Держпраці у Київській області про заробітну плату від 25.10.2019 року №7/75 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 835,13 грн.

Період вимушеного прогулу з 18.03.2019 року по 17.07.2019 рік та становить 82 робочих дні. Отже, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу має становити: 82х835,13=68 480,66 грн.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.