Справа № 520/8698/23
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 р. № 520/8698/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Харків, вул. Благовіщенська. 30) до Комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС» (м. Харків, вул. Конторська, 35) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у порядку ст.283 КАС України,

В С Т А Н О В И В:

Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст. 283 КАС України, в якій просить суд прийняти рішення, яким задовольнити заявлені вимоги Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням 17.04.2023 № 1143/6/35-00-07.

Представники сторін до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу відповідно до ст.268 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви та надані сторонами докази, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що на обліку Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків знаходиться платник податків КП "ЖИЛКОМСЕРВІС", .

Згідно Витягу з реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" знаходиться за адресою 61052, м. Харків, вул. Конторська, 35.

Як зазначає заявник, Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримано інформацію про внесення змін до відомостей про юридичну особу Комунальне підприємство "ЖИЛКОМСЕРВІС" (податковий номер 34467793: реєстраційна дія 026028264 від 03.04.2023. Підстава внесення судового рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи (справа №922/831/23).

Контролюючим органом було прийнято наказ №57-п від 13.04.2023 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2018 року по 28.02.2023 року та з метою контролю за правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 року по 31.12.2022 року.

Головним бухгалтером КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» Брежневою О.О. та представником КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» адвокатом Виноградовим В.О. повідомлено про не допуск представників контролюючого органу до перевірки.

Відмову платника податків від допуску посадових осіб Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі великими платниками податків до проведення документальної позапланової виїзної перевірки КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" оформлено актом від 17.04.2023 року N78/35-00-07/34467793 «Про відмову в допуску фахівців Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до проведення документальної позапланової виїзної перевірки Комунального підприємства ЖИЛКОМСЕРВІС», код за ».

Начальником Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято рішення від 17.04.2023 № 1143/6/35-00-07 про застосування умовного адміністративного арешту майна КП «ЖИЛКОМСЕРВІС», .

На підставі зазначеного рішення контролюючий орган звернувся до суду із даною заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено нормою п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 77.6 ст. 77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

В силу п. п. 16.1.13 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний допустити посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абз. 5 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України).

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абз 6 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Як вже встановлено судом, позивачем складено акт недопуску працівників Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі великими платниками податків до проведення документальної позапланової виїзної перевірки КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" від 17.04.2023 року N 78/35-00-07/34467793.

На підставі зазначеного акту та звернення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі великими платниками податків прийнято рішення від 17.04.2023 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків КП «Жилкомсервіс», код платника 34467793.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 Податкового кодексу України та Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 02.08.2017 за № 948/30816 (далі Порядок № 632).

Пунктом 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з п. 94.3 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Пунктом 94.5 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Положеннями п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Аналогічні норми передбачені Порядком № 632 Про затвердження Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків від 14.07.2017 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 02.08.2017 за № 948/30816.

Аналізуючи наведені вище норм статті 94 Податкового кодексу України та Порядку № 632 суд дійшов висновку, що арешт майна платника податків може бути застосовано за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 20.1.9 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Згідно з п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Відповідно до пп.94.19.1 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Рішенням від 17.04.2023 № 1143/6/35-00-07 Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків КП «Жилкомсервіс», код платника 34467793. При цьому контролюючим органом зазначено, що умовний адміністративний арешт майна платника податків наведений в Додатку № 1 та №2 до рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Разом з тим, суд зазначає, що реалізація такого права як застосування адміністративного арешту майна платника податків та зупинення видаткових операцій платника податків на розрахункових рахунках пов`язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Така вимога передбачена ст. 94 ПК України, якою визначено арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування. Застосування арешту коштів є можливим лише у разі арешту майна, застосованого згідно з п. 94.2 ст. 94 ПК України.

Суд зазначає, що накладення адміністративного арешту та зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків є різними за своєю правовою суттю та не можуть підмінятися одне одним.

Підстави застосування зазначених заходів не є тотожними та передбачені різними нормами ПК України.

Саме з огляду на нетотожність вказаних інструментів податкового законодавства в статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України заяви щодо здійснення органом доходів і зборів вказаних повноважень визначені в різних підпунктах ч. 1 ст. 283 КАС України, як заяви з різним предметом звернення. Відтак предмет позову є законодавчо визначеним, та свідомо закріпленим законодавцем в різних підпунктах ч. 1 ст. 283 КАС України.

В силу п. 94.10 ст.94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

При цьому п.п.94.4 ст.94 ПК України визначено, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Отже, кошти платника податку виключені з категорії майна, на яке може бути накладено арешт в порядку, визначеному ст. 94 ПК України.

Відтак, накладення арешту в порядку ст. 94 ПК України не може стосуватися коштів платника податку.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.04.2023 № 1143/6/35-00-07 не стосується зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та суд не вбачає будь-яких підстав, передбачених Податковим кодексом України для зупинення таких операцій або трактування рішення податкового органу про арешт майна платника податків як рішення про зупинення видаткових операцій на рахунках такого платника.

Як зазначалося, 17.04.2023 Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято рішення № 1143/6/35-00-07 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків КП «Жилкомсервіс».

Суд, також, враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові у справі №820/2312/17, в якій, зокрема, зазначено, що на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

При цьому у зазначеному рішенні контролюючим органом вказано, що умовний адміністративний арешт майна платника податків, який застосовано, наведений в Додатку № 1 та №2 до рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Проте, до матеріалів справи заявником не надано наведених у рішенні від 17.04.2023 № 1143/6/35-00-07 додатків про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Частиною 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Аналіз вказаних норм податкового законодавства свідчить про те, що податковим законодавством України встановлено одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника, так і підстави для реалізації цього повноваження, а саме: 1) відсутність майна за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Отже, правовими підставами (умовами) є саме наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому, вищенаведеними правовими нормами податкового законодавства визначені вичерпні підстави для звернення податкового органу до суду із заявою про накладення (застосування) адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. Реалізація цього права можливе лише за умови дотримання підстав, встановлених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

З огляду на аналіз наведених норм податкового законодавства, можна дійти висновку, що підставою для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, є сукупність таких обставин, як наявність податкового боргу та відсутність (недостатність) у платника майна, достатнього для погашення такого податкового боргу.

Відповідна правова позиція суду також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у його постанові від 28.07.2021р. у справі №825/2351/18, яка є обов`язковою для застосування адміністративним судом у подібних правовідносинах виходячи з вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків у заяві зазначено, що заявником із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань отримано інформацію про внесення змін до відомостей про юридичну особу КП «Жилкомсервіс», реєстраційна дія провадження у справі про банкрутство юридичної особи. При цьому, заявник зазначив, що у разі прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків, контролюючі органи розпочинають та проводять процедури, передбачені розділом ХІ ПК України.

Разом з тим, наведені заявником підстави, не визначено підставами для накладення арешту коштів та інших цінностей платника податку згідно змісту проаналізованих приписів ст.94 та п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Заявником всупереч положенням ст.ст.73, 74 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог щодо застосування адміністративного арешту майна платника податків КП «Жилкомсервіс».

Отже, розглянувши подані заявником документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Харків, вул. Благовіщенська. 30) до Комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС» (м. Харків, вул. Конторська, 35) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у порядку ст.283 КАС України відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Єгупенко