Справа № 296/8222/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/8222/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анциборенко Н.М.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

18 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2022 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Головного управління Національної поліції у Житомирській області про скасування постанови і просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №640143 від 14 жовтня 2022 року, яка винесена відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., скасувати та закрити справу за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 жовтня 2022 року відносно нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №640143.

Відповідно до постанови 14 жовтня 2022 року о 13.40 год. ОСОБА_1 у с. Візня Коростенського району по вул. Набережній керував транспортним засобом автомобілем марки «SSANG YONG REXTON» державний номерний знак НОМЕР_1 не пристебнутий ременем безпеки, не маючи при собі посвідчення водія, не маючи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.п.2.1 (а); 2.1 (б); 2.3. (в) ПДР України.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

З постановою позивач не згоден, оскільки вважає, що постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи.

Зазначає, 14 жовтня 2022 року близько 12 год. позивач на власному автомобілі марки «SSANG YONG REXTON» державний номерний знак НОМЕР_1 разом із своїми знайомими ОСОБА_2 та знайомою на ім`я ОСОБА_3 поїхали у ліс неподалік с.Рудня Коростенського району, де відпочивали.

У цей же день близько 14 год., вийшовши з лісу та підійшовши до автомобіля позивач попросив щоб за кермо автомобіля сів ОСОБА_4 , оскільки був стомлений. У цей час назустріч їхав автомобіль поліції, який розвернувся та зупинився позаду автомобіля позивача. Працівник поліції підійшов до автомобіля позивача та запитав хто є власником і попросив показати документи на автомобіль та посвідчення водія. Документи завантажені у позивача у мобільному телефоні у додатку дія, який на вимогу працівника поліції показав документи.

Також зазначив, що працівник поліції запропонував позивачу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак, позивач відмовився з тих підстав, що не керував автомобілем.

Відносно позивача інспектор СРПП відділення поліції №1 Коростенського РУП склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який позивач відмовився підписувати з вищезазначених причин.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП позивач не отримував.

07 листопада на мобільний телефон позивача надійшла повістка про виклик до суду для розгляду справи за ч.1 ст.130 КУпАП. Позивач звернувся до адвоката, який ознайомився з матеріалами справи, де також знаходилася копія оскаржуваної постанови.

Зазначає, що в обґрунтування винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не надано жодних доказів керування позивачем транспортним засобом автомобілем марки «SSANG YONG RJEXTON» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначає, що відеозаписом не доведено факту керування позивачем транспортним засобом. На відеозапису чітко відображено, що позивач пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які завантажені у додатку дія, а надалі дістав дані документи з салону автомобіля та пред`явив їх працівникам поліції.

Зазначає щодо безпідставності посилання відповідача як на доказ вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, на пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У поясненнях свідків зафіксований лише факт відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння, а не факт керування позивачем транспортним засобом автомобілем марки «SSANG YONG REXTON » державний номерний знак НОМЕР_1 та вчинення при цьому правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Вказує, що 20 січня 2023 року у приміщенні Малинського районного суду Житомирської області відбувся розгляд справи про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, де були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що не бачили того, щоб позивач керував транспортним засобом.

Таким чином, оскільки жодних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано, оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

17 квітня 2024 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 14.10.2022 року інспектором СРПП ВП №1 КРУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Чуян М.І. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №640143 у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн. за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що позивач 14.10.2022 о 13 год. 40 хв. по вул. Набережній у селі Візня, Коростенського району, Житомирської області керував автомобілем марки «SSANG YONG REXTON» державний номерний знак НОМЕР_1 не пристебнутий ременем безпеки, не маючи при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.п.2.1 (а); 2.1 (б); 2.3. (в) ПДР України (а.с.7).

На підтвердження правомірності дій та постанови, представник відповідача до відзиву на позовну заяву додав диск з відеозаписом та письмові пояснення свідків (а.с.21, 22, 23).

Вважаючи протиправною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №640143 від 14 жовтня 2022 року, яка винесена відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., скасувати та закрити справу за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з відеозапису портативного реєстратора службового автомобіля та на грудної камери працівника поліції встановлено, що позивач відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Відеозапис, наданий суду відповідачем, містить саме про вчинення позивачем правопорушення. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням зазначеного, відповідачем обґрунтовано та законно прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті133,частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, як встановлено з відеозапису портативного реєстратора службового автомобіля та на грудної камери працівника поліції позивач вказав щодо відсутності у нього всіх необхідних документів на транспортний засіб, зокрема: реєстраційного документу на транспортний засіб, полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а зазначено, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Натомість відеозапис, наданий суду відповідачем, містить саме відомості про вчинення позивачем правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вищенаведених вимог КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, неналежним чином виконав покладені на нього обов`язки та доведено правомірність своїх дій, що слідує з відеозапису наявного у матеріалах.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем обґрунтовано та законно прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, тому підстави для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД №640143 відносно ОСОБА_1 відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 квітня 2023 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.