Справа № 260/6701/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 квітня 2023 року м. Ужгород № 260/6701/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилка С.Є.,
з участю секретаря судового засідання Рошко Л.М.
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Росинка 5" представник не з`явився;
відповідач: Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці представник Гончарук Валентина Василівна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду питання щодо ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Росинка 5" до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними та скасування попередження та припису, -
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року позов задоволено.

16 лютого 2023 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі 260/6701/21 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 260/6701/21 було залишено без змін.

31 березня 2023 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача, відповідно до якого останній просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 7500 грн та стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 4544 грн. Заяву мотивовано тим, що рішенням суду задоволено позовні вимоги, однак залишено поза увагою питання щодо розподілу судових витрат по даній справі (а.с.а.с. 233-238).

13 квітня 2023 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання про стягнення судових витрат.

Представник позивача в судове засідання не забезпечив яку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо його виклику, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

Відповідно до статті 139 частини 7 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 143 частин 1, 3, 4, 5 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Аналіз зазначених процесуальних норм свідчить, що КАС України визначено умову стягнення судових витрат, щодо яких сторона не має можливості надати докази до прийняття рішення по суті позовних вимог - це обов`язкове повідомлення стороною суд до закінчення дебатів по справі про наявність судових витрат, які сторона сплатила, проте не може надати докази на час прийняття рішення по суті позовних вимог, або які сторона сплатить за результатами розгляду справи.

У відповідності до вимог статті 252 частини 1 пункту 3 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення судом, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу вказаної норми вбачається, що можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення виникає, зокрема, з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність питань, які необхідно було вирішити у рішенні.

Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (рішення чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до наявних у справі доказів, станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4540 грн та надано докази щодо розміру правничої допомоги у розмірі 2500 грн.

Згідно статті 252 частини 3 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином із врахуванням законодавчо наданого права суду ухвалити додаткове рішення судом та у відповідності до статті 252 частини 3 КАС України, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні без участі представника позивача, оскільки такої необхідності не встановлено.

В судовому засідання представник відповідача заперечила щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, просила відмовити в повному обсязі.

Так, за наслідками дослідження матеріалів адміністративної справи, судом встановлено, що ухвалюючи рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, у даній справі.

Відповідно до статті 132 частин 1 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до статті 4 частини 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення за № 257 від 12 листопада 2021 року, позивачем при зверненні до Закарпатського окружного адміністративного суду було сплачено судовий збір в сумі 2270 грн та на виконання ухвали про залишення позову без руху від 22 листопада 2021 року позивачем додатково сплачено судовий збір відповідно до платіжного доручення за № 265 від 24 листопада 2021 року в сумі 2270 грн (а.с.а.с. 9, 47). Разом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4540 грн.

Відповідно до статті 139 частини 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як зазначалося вище при ухваленні рішення від 12 жовтня 2022 року судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат щодо, зокрема, сплаченого заявником судового збору.

Оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року задоволено позов, то у відповідності до вимог статті 139 КАС України, понесені заявником за подання позову судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Таким чином, суд вважає, що понесені заявником у даній справі судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 4540 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 134 частини 1 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (стаття 134 частина 2 КАС України).

Відповідно до статті 134 частини 3 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із статтею 134 частиною 4 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до статті 134 частин 5-7 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

10 вересня 2021 року укладено Договір про надання правничої допомоги № 10/09/21 між адвокатом Глагола Г.П. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Росинка 5" (а.с. 37)

Відповідно до пункту 3.1. вказаного Договору за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 2500 грн.

Згідно із квитанцією на розрахунок готівкою позивач оплатив гонорар адвоката в сумі 2500 грн за надання правничої допомоги згідно з Договором № 10/09/21 від 10 вересня 2021 року (а.с. 38).

Отже, витрати позивача в розмірі 2500 грн на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та повністю доводяться належними і допустимим доказами.

При цьому позивач у заяві про ухвалення додаткового рішення, зазначає, що після подання відповідачем апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Росинка 5" уклало договір з адвокатом Глагола Г.П. № 22/01/23/1 від 22 січня 2023 року щодо надання правової допомоги та захисту інтересів замовника під час розгляду апеляційної скарги у справі № 260/6701/21 у Восьмому апеляційному адміністративному суді. Відповідно до розділу 3 "Ціна договору" за правову допомогу Замовник сплачує Адвокату винагороду у розмірі 5000 гривень в день підписання договору (а.с.а.с. 239-242).

Однак, статтею 322 частиною 1 пунктом 4 підпунктом в КАС України визначено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції, серед іншого, обов`язково зазначаються розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Тобто, обов`язок розподілу судових витрат, які виникли у зв`язку із апеляційним розглядом віднесений виключно до повноважень суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевказані норми повноважним судом для ухвалення додаткового судового рішення у даній справ щодо правничої допомоги пов`язаної з розглядом справи в апеляційній інстанції є Восьмий апеляційний адміністративний суд, що передбачає звернення позивача із заявою саме до цього суду.

Підсумовуючи наведене, за відсутністю права Закарпатського окружного адміністративного суду переймати виключні повноваження суду апеляційної інстанції, зважаючи на те, що судові витрати зі правничої допомоги у розмірі 5000 гривень понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення із відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень необхідно відмовити.

З огляду на вищевикладене, суд враховує, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката пов`язаною з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) - справа відноситься до категорії незначної складності, враховує час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом позивачу послуг та виконаних робіт, ціну позову та значенням справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, про стягнення із бюджетних асигнувань відповідача судових витрат як витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн, оскільки вважає їх достатніми, співмірними та пропорційними до предмету спору.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 242-246, 252 КАС України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі про стягнення судових витрат на правничу допомогу та судового збору - задовольнити частково.

Стягнути з Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 8, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росинка 5" (89121, Закарпатська область, с. Підполоззя, буд. 223, Мукачівського району, ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот гривень) грн.

Стягнути з Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 8, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росинка 5" (89121, Закарпатська область, с. Підполоззя, буд. 223, Мукачівського району, ) судовий збір у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень) грн.

В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 18 квітня 2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 20 квітня 2023 року.

Суддя С.Є. Гаврилко