Справа № 343/449/23
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/449/23
Провадження №: 2-а/0343/22/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

суддi Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу № 343/449/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови серії ЗхРУ № 010364 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мельник О.В.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить постанову серії ЗхРУ № 010364 від 17.02.2023 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП, скасувати, а справу відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а також стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 17 лютого 2023 року начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Рава-Руська» (Тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону старшим лейтенантом ОСОБА_2 було винесено вищевказану постанову та накладено нанього штраф у розмірі 170 грн.

З оскаржуваною постановою він не згідний, вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки викладені в ній факти є надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

Так, у винесеній постанові зазначено, що 17.02.2023 о 17:20 год ОСОБА_1 , перебуваючи на території пункту пропуску «Рава- Руська», який знаходиться в межах Рава-Руської територіальної громади Львівського району Львівської області, слідуючи легковим автомобілем марки "Шкода", д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався на виїзд з України в Республіку Польща, здійснював аудіо- та відеофіксацію спілкування з військовослужбовцями на мобільний телефон, а також відеофіксацію території пункту пропуску без дозволу працівників ДПСУ, чим порушив вимоги підпункту 6.10 пункту 6 наказу 7 прикордонного Карпатського загону № 31-ОД від 17.02.2022, а також вимоги Закону України «Про прикордонний контроль» ст. 1 пункт 19, тобто порушив режим у пункті пропуску через державний кордон України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП. До оскаржуваної постанови як доказ скоєння правопорушення долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 283532.

Вважає, що вищевказані факти не відповідають дійсності, оскільки у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт здійснення з його боку протиправного діяння, передбаченого ст. 202 КУпАП, Таких доказів і не може бути, оскільки він не здійснював відеофіксацію. Крім того, його пропозиції надати зроблені ним записи, щоб прослухати, і у випадку, якщо на них міститься будь-яка охоронювана законом інформація, - видалити, ОСОБА_2 були проігноровані. Натомість вчинені ним дії, а саме фіксація на диктофон фактів порушень його прав людини і громадянина України, вважає своїм законним правом, закріпленим у ст. 5 Закону України «Про інформацію».

З наведених підстав притягнення його до адміністративної відповідальності є необгрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню на підставі того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП.

Зазначив, що в разі кваліфікації вчинених ним дій як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП, то їх слід розглядати як такі, що були вчинені в стані крайньої необхідності та необхідності самооборони, а саме для усунення небезпеки та при захисті його прав та свобод, передбачених ч. 1 ст. 33 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про звернення громадян».

Від відповідача - 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби поступив відзив на позов, в якому зазначено, що заявлений позов є безпідставним та не підлягає до задоволення з таких підстав. 17 лютого 2023 року в міжнародний автомобільний пункт пропуску "Рава-Руська" прибув ОСОБА_1 з наміром перетнути державний кордон України в Республіку Польща.

Враховуючи обмеження на виїзд громадян чоловічої статі за межі території України, які діють на період воєнного стану, про які очевидно було відомо позивачу, останній не мав права на виїзд з території України. Будь-яких інших пільг чи переваг для виїзду за межі території України у воєнний час у нього не було.

Однак, прибувши в пункт пропуску, перед початком прикордонного контролю, позивач витягнув свій мобільний телефон та повідомив інспектора, який перебував у прикордонному наряді «Перевірка документів», що буде здійснювати фіксацію спілкування з ним. В подальшому він здійснив самовільну аудіо- та відео фіксацію спілкування з інспектором, свідками чого були військовослужбовці, які перебували на території пункту пропуску «Рава-Руська».

Позивачу було повідомлено, що на вказній території заборонено здійснювати відео зйомку без відповідного на те дозволу. На це також вказують і розміщені на території пункту пропуску відповідні знаки, які інформують про встановлену заборону.

Однак позивач продовжив здійснювати неправомірні дії, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП.

В силу вимог п. 19 ст. 1 Закону України "Про прикордонний контроль", п. 2.1 Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон, режим на території міжнародного автомобільного пункту пропуску "Рава-Руська" визначено наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону№ 212-ОД від 11.11.2021 зі змінами, внесеними наказом № 31-ОД від 17.02.2022.

Вимогами п. 6.10 п. 6 згаданого Наказу визначено, що заборонено проводити фото- чи відеозйомку здійснення перевірки паспортних документів, службових приміщень та документації з використанням будь-яких технічних засобів, без дозволу начальника органу охорони державного кордону та без супроводу відповідних посадових осіб.

Крім того, вимогами п. 17 Постанови КМУ № 1147 від 27.07.1998 «Про прикордонний режим» також передбачена заборона проводити фото- та відеозйомку місцевості в прикордонній смузі, до якої входять і території пунктів пропуску через державний кордон без відповідних на те дозволів.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема рапортами військовослужбовців, протоколом про адміністративне правопорушення, фотосвітлинами з території пункту пропуску.

Розгляд справи проведно у відповідності до вимог КУпАП та уповноваженою на те особою.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково вказав, що він є законослухняний громадянин України, який ніколи не притягувався до відповідальності.

З відео, наявного в мережі Інтернет, йому стало відомо, що на пункті пропуску "Рава-Руська" не дотримуються вимог ст. 6 та 14 Закону України "Про прикордонний контроль", якими чітко регламентовано порядок виїзду за кордон, відмовляють у такому без законних на те підстав, в чому він вирішив переконатися особисто. Тому він відправився до вказаного пункту пропуску, маючи намір перетнути державний кордон України, а в разі отримання відмови, оскаржити її у законний спосіб. Коли йому все ж таки було відмовлено у виїзді за кордон, вважаючи, що його права порушені і з метою їх захисту та зібрання доказів до суду, він вирішив здійснити аудіозапис розмови зі співробітником прикордонної служби, тобто він діяв в стані необхідної оборони. Однак це йому заборонили робити, мотивуючи, що таке фіксування заборонене і він може здійснювати його виключно зі згоди начальника. На його прохання вказати, якими нормативними актами вони керуються, відмовляючи в аудіозаписі, йому були названі три різні накази та надано на ознайомлення якийсь документ без ідентифікуючих ознак. Посилання ж відповідача на наявність такої заборони в наказі, порушення якого йому поставлено у провину, не заслуговують на увагу, оскільки такий наказ не опубліковано, його не існує, тому ніхто не вправі вимагати виконувати його.

Щоб уникнути непорозумінь, він попросив надати йому можливість написати заяву до начальника з проханням дозволити проводити аудіофіксацію. На що йому було вказано, що начальника немає на місці, заява розглядається не відразу, тому вирішити його питання на даний момент неможливо, чим знову було порушено його права.

Він розумів, що заборонено проводити фото- та відеофіксацію на пропускному пункті, оскільки у країні війна, тому таку не здійснював. Однак аудіозапис він міг проводити і проводив такий на свій телефон за допомогою програми "Диктофон", використання якої унеможливлює одночасне проведення відеозйомки, тобто будь-яких порушень він не вчиняв.

Про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього його не було повідомлено. З протоколом його було ознайомлено, коли такий вже було складено. При цьому зазначені в ньому обставини не відповідали дійсності. Він намагався внести у нього доповнення, однак, йому у цьому відмовили. І тільки коли він вказав, що в протоколі є відповідна графа, в якій він може викласти свої пояснення, йому дозволили їх написати, проте, не створили для цього жодних умов. У кабінеті, де відбувався розгляд справи, було шість осіб, присутність яких відволікала його, написання пояснень в таких умовах та стоячи, коли інші присутні сиділи, принижувало його права, тому він повідомив про намір оскаржувати ситуацію, яка склалася, і довести її до кінця.

Під час викладу своїх пояснень він також мав увімкнений диктофон, який час від часу вимикав, щоб не зафіксувати якусь службову інформацію. При цьому в нього намагалися "вирвати" телефон, але він почав кричати, тому такі дії були припинені.

Один з присутніх у службовому кабінеті запропонував йому отримати рішення про відмову в перетині державного кордону, а про протокол забути.

В цей час до кабінету зайшов свідок ОСОБА_3 , який назвався. Він взяв протокол та вийшов з ним. Коли повернувся, тримав протокол на столі, однак він його у нього відібрав. Свідок вимагав повернути протокол йому, однак він відмовлявся це зробити, оскільки протокол уже був оформлений та підписаний посадовою особою. Коли вони вийшли на коридор, свідок підняв його та відкинув у зону, яку не охоплюють камери.

Це все тривало до 20.00 години, тобто більше 3-х годин. Весь цей час він перебував у нервовій ситуації, йому у всьому відмовляли, у зв`язку з чим він все ж таки "піддався" та підписав усі документи.

При цьому, під час винесення постанови він пропонував прослухати аудіозапис та встановити зі змісту записаного матеріалу, чи містить він інформацію, яка несе загрозу національній безпеці України, що було проігноровано. Крім того звернув увагу, що скаржувана постанова була складена іншою особою, ніж та, яка зазначена в ньому. Л.Баброцяк тільки її підписав.

У всіх рапортах, які на думку відповідача підтверджують правомірність винесення постанови, викладений ідентичний зміст, який відтворює фабулу правопорушення, однак не містить жодних обставин, які стосуються матеріалів справи, що підтверджує, що такі були складені вже після винесення постанови та не є доказами вчинення самого правопорушення.

В судовому засіданні представниця відповідача просила відмовити в задоволенні позову, зіславшись на мотиви, викладені у відзиві на позов. Додатково пояснила, що для перетину Державного кордону України встановлені певні правила, яких необхідно дотримувались, та передбачено чіткий перелік документів, які особа, яка бажає такий перетнути, зобов`язана пред`явити. В пункті пропуску посадові особи діють згідно із чинним законодавством та в межах своїх повноважень, тому, встановивши, що у позивача підстав для перетину кордону держави не було, відмовили йому в цьому.

Під час проходження контролю позивачем було здійснено аудіо-, відеофіксацію, що заборонено наказом № 212-ОД від 11.11.2021, в якого внесені зміни наказом № 31-ОД від 17.02.2022, який опублікований на сайті Державної прикордонної служби та є загальнодоступний для ознайомлення. Крім того такі заборони встановлені й Законом України "Про прикордонний контроль".

Дії позивача носили провокативний та зверхній характер по відношенню до військовослужбовців ДПСУ. Свідками вказаних подій були військовослужбовці, які перебували на території пункту пропуску «Рава-Руська», які повідомили уповноважених осіб про ситуацію та склали відповідні рапорти. Позивачу було роз`яснено, що на території пункту пропуску «Рава-Руська» заборонено здійснювати відеозйомку без відповідного на те дозволу. Окрім цього, на території пункту пропуску розміщені відповідні знаки, які інформують про встановлену заборону.

Встановивши порушення ОСОБА_1 режиму в пункті пропуску через державний кордон України, уповноваженою на те особою в законний спосіб, на основі нормативно-правових актів відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 283532 та винесено постанову серії ЗхРУ № 010364 від 17.02.2023.

При розгляді адміністративної справи встановлено факт вчинення правопорушення, роз`яснено позивачу суть правопорушення та права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також надано можливість надати пояснення, ознайомитися зі змістом складених документів. Будь-яких зауважень з приводу цього ОСОБА_1 не висловлював, підписавши протокол, а після розгляду справи і постанову, хоча не був позбавлений можливості відмовитися від їх підписання. Особі було вручено протокол та постанову. При цьому, телефон не оглядався, оскільки вони не уповноважені на проведення таких дій.

Під час розгляду справи у службовому кабінеті дійсно перебувало багато військовослужбовців. Це було зумовлено тим, що розгляд справи затягнувся до того часу, коли настав час перезмінки. Тому, маючи незавершені справи, в тому числі і щодо позивача, попередні військовослужбовці, які перебували в наряді, не могли завершити свою зміну, а наступний наряд, відповідно, не міг приступити до виконання своїх обов`язків. Крім того, свою діяльність прикордонна служба фактично здійснює тільки у чотирьох кабінетах, а, відтак, вони не можуть для кожного випадку розгляду адмінматеріалів відводити окреме приміщення, а змушені виходити з умов, які мають. Для написання пояснень ОСОБА_1 було відведене відповідне місце, а його документи перекопійовувались в іншому службовому кабінеті, де була копіювальна техніка.

На час підготовки відзиву на позов, відеозаписи з камер відеоспостереження, як і бодікамер не збереглися, оскільки такі зберігаються на сервері протягом п`ятнадцяти днів. Щодо аудіозапису, наданого позивачем, то такий здійснено фрагментально, нарізками, що не дає можливості відтворити реальні події, які мали місце.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

адміністративний позов поступив до Долинського районного суду Івано-Франківської області поштовим відправленням 28.02.2023.

ухвалою суду від 02.03.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

21 березня 2023 року від позивача поштовим відправленням поступила уточнена позовна заява із квитанцією про сплату судового збору та копією електронного доказу (аудіозаписи).

Ухвалою суду від 22.03.2022відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

28 березня 2023 року від представника відповідача - Західного регіонального управління Державної прикордонної служби Українипоступив відзив на позов, а від позивача - клопотання про відкладення розгляду справи та заява про заміну неналежного відповідача.

Ухвалою суду від 28 березня 2023 рокувнесено виправлення в ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області про відкриття провадженняу справі та призначення її до розгляду від 22.03.2022, вказавши у вступній її частині дату постановлення: "22 березня 2023 року ". Замінено в справі первісного відповідача - Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України на належного - 7 прикордонний Карпатський загін.

28 березня 2023 року представниця відповідача - НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону подала відзив на позов з додатками, які долучено до справи, а 19.04.2023 до початку розгляду справи долучила додаткові докази та клопотала про допит свідка, що протокольною ухвалою задоволено.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:

згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №283532 від 17.02.2023, ОСОБА_1 17 лютого 2023 року о 17:20 год прибув в ППр «Рава-Руська» та слідував на виїзд з України в Республіку Польща, здійснював аудіофіксацію, чим порушив вимоги підпункту 6.10 пункту 6 наказу 7 прикордонного Карпатського загону № 31-ОД від 17.02.2022, а також вимоги Закону України «Про прикордонний контроль» пункту 19 ст. 1 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП. Також у протоколі викладені пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, такого змісту: "Під час, коли я проходив паспортний контроль, розмовляючи з інспектором В.Тарапатою, я попередив інспектора про те, що буду записувати нашу розмову на диктофон (оскільки мені відомо, що співробітники органів державної влади ведуть себе іншим чином, коли знають, що їх записують. Додаток - пояснення особи, щодо якої складається протокол" (а.с. 5, 44-45).

Як вбачається зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЗхРУ № 010364 від 17.02.2023, ОСОБА_1 17 лютого 2023 року о 17:20 год, перебуваючи на території пункту пропуску «Рава- Руська», який знаходиться в межах Рава-Руської об`єднаної територіальної громади Львівського району Львівської області, слідуючи легковим автомобілем марки "Шкода", р/н НОМЕР_2 , на виїзд з України в Республіку Польща, здійснював аудіо- та відеофіксацію спілкування з військовослужбовцями на мобільний телефон, а також відеофіксацію території пункту пропуску без дозволу працівників ДПСУ, чим порушив вимоги підпункту 6.10 пункту 6 наказу 7 прикордонного Карпатського загону № 31-ОД від 17.02.2022, а також вимоги Закону України «Про прикордонний контроль» пункту 19 ст. 1, тобто порушив режим в пункті пропуску через державний кордон України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП, за що на нього накладено штраф у розмірі 170 гривень. При винесенні постанови враховано обставини, передбачені ч. 3 ст. 33, ст. 34, 35 КУпАП, зокрема характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставин, що пом`якшують та обтяжуть відповідальність не встановлено У відповідній графі постанови наявний підпис уповноваженої посадової особи, яка винесла постанову, Л.Баброцяка, а також у графі "Зміст постанови доведено до відома особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на зрозумілій їй мові, копію цієї постанови отримано" вказано дату "17 лютого 2023 року" та міститься підпис ОСОБА_1 (а.с. 4, 42-43), належність якого останній в судовому засіданні підтвердив.

Позивач не погодився з винесеною відносно нього постановою, вказуючи, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, на підтвердження чого долучив диск із аудіозаписами (а.с. 19), під час прослуховування якого встановлено наявність на ньому таких аудізаписів, учасником яких є позивач, про що він вказав у судовому засіданні:

на аудіофайлі "17февр., 17.01" зафіксовано як ОСОБА_1 повідомляє, що увімкнув диктофон. Інспектор вказує, що він є особою призовного віку, тому які він має документи, що дають йому підсати для виїзду за кордон;

на аудіофайлі "17февр., 17.11" зафіксовано як інспектор повідомляє ОСОБА_1 про те, що він перебуває в пункті пропуску, який є режимним об`єктом, на якому заборонено проведення аудіо- та відеофіксації. Законом України "Про прикордонний контроль" визначено, що режим у пунктах пропуску через державний кордон встановлюється наказом начальника органу охорони державного кордону. Зокрема, наказом № 61, яким також визначено, що аудіо- та відеофіксація заборонена. Особа чоловічої статі пропонує ОСОБА_1 пройти з ним. Останній висловлює своє невдоволення щодо долі його паспорта, запитує, чому його копіюють, на що отримує відповідь, що такий на перевірці, а його копія знімається для матеріалів адміністративної справи. ОСОБА_1 уточнює, що аудіофіксацію він здійснює з метою документування порушення його прав, оскільки він знав, що йому відмовлять у перетині державного кордону. Позивач запитує, чи буде складено відносно нього протокол та чи будуть йому роз`яснені його права. В цей час дівчина запитує його побатькові та вказує про складення постанови. ОСОБА_1 запитує, чи може бути присутній при розгляді справи та вимагає скласти акт про вилучення його паспорта. На що отримує відповідь, що такий не вилучено, а на основі його даних складають відмову в перетині державного кордону;

на аудіофайлі "17февр., 17.32" зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з працівником прикордонної служби, який також повідомляє про заборону проведення аудіо- та відеофіксації на пункті пропуску;

на аудіофайлі "17февр., 17.40" зафіксовано як ОСОБА_1 вказує про те, що дії працівників пункту пропуску буде оскаржувати, оскільки тільки законами можуть обмежуватися права осіб;

на аудіофайлі "17февр., 18.15" зафіксовано як ОСОБА_1 роз`яснюють його права та зазначають, що у протоколі викладена тільки фабула, інші графи ще не заповнені. Якщо він потребує перекладача, то такий може бути. Позивач у цей час зачитує зміст протоколу та вказує, що все вирішено ще до початку розгляду справи, хоча такий ще не розпочинався, тому просить все ж таки розпочати її розгляд. Працівник прикордонної служби роз`яснює, що він порушив режим пункту пропустку, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП, оскільки він здійснив аудіофіксацію пропускної операції. ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, користуватися послугами фахівця в галузі права, оскаржувати постанову. ОСОБА_1 висловив свої зауваження до протоколу, вказавши, що він повідомив інспектору, що він буде проводити аудіофіксацію, чого йому не заборонено, та просив продовжувати розгляд справи;

на аудіофайлі "17февр., 18.54" зафіксовано як ОСОБА_1 викрикає, що йому потрібні свідки, та здійснює дзвінок до поліції, оскільки у приміщенні, де він перебуває, знаходяться чотири "бандити". По завершенні оголошується зміст рішення про відмову в перетині Державного кордону України;

на аудіофайлі "17февр., 19.07" зафіксовано як працівник прикордонної служби вказує на те, що ОСОБА_1 вирвав з його рук оригінал протоколу та на даний час повернув його, тому вони мають можливість закінчити складання адмінматеріалів. ОСОБА_1 вказав, що сфотографував тільки першу сторінку протоколу, однак другу не встиг сфотографувати. Прибули працівники поліції, між ними та ОСОБА_1 відбувається розмова;

на аудіофайлах "17февр., 19.15" та "17февр., 19.24" продовжено фіксування спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції з приводу конфлікту з працівниками прикордонної служби;

на аудіофайлі "17февр., 20.59" зафіксовано оголошення змісту постанови про накладення адміністративного стягнення ЗхРУ №010364 та вказано, що ОСОБА_1 вручається копія протоколу та постанови.

Натомість, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, сторона відповідача надала такі докази:

копію наказу № 212-ОД від 11.11.2021 "Про режим в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Рава-Руська" та зони прикордонного контролю (а.с. 53-71), до якого внесено зміни на підставі наказу № 31-ОД від 17.02.2022 "Про внесення змін до наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.11.2021 № 212-ОД" (а.с. 52), відповідно до вимог п.п. 6.10 п. 6 якого під час перебування в зоні прикордонного контролю особам, які перетинають державний кордон заборонено вести фото (кіно)- відеозйомку здійснення перевірки паспортних документів, службових приміщень та документації з використанням будь-яких технічних засобів, без дозволу начальника органу охорони державного кордону та без супроводу відповідних посадових осіб.

- світлокопії рапортів інспекторів прикордонного конторою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » А.Петришина, О.Боднар, В.Тарапати, П.Левочка від 17.02.2023, скерованих начальнику 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) Л.Баброцяку, згідно з якими інспекторами 17.02.2023 о 17:20 год було виявлено ОСОБА_1 , який перебуваючи на території пункту пропуску «Рава-Руська», що знаходиться в межах Рава-Руської територіальної громади Львівського району Львівської області, слідуючи легковим автомобілем марки "Шкода", д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався на виїзд з України в Республіку Польща, здійснював аудіо- та відеофіксацію спілкування з військовослужбовцями на мобільний телефон, а також відеофіксацію території пункту пропуску без дозволу працівників ДПСУ, чим порушив вимоги підпункту 6.10 пункту 6 наказу 7 прикордонного карпатського загону № 31-ОД від 17.02.2022, а також вимоги пункту 19 ст. 1 Закону України «Про прикордонний контроль», тобто порушив режим в пункті пропуску через державний кордон України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 запрошено в підрозділ з метою складання адміністративного протоколу (а.с. 46, 47, 48, 49).

- світлокопії фотознімків, з яких вбачається розміщення дорожніх знаків, а саме: стоп-контролю, заборони проведення фото- та відеозйомки, які встановлені на території пункту пропуску (а.с. 50, 51);

- рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 17.02.2023, яким відмовлено у перетині державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 76-78);

- а також заявлено клопотання про допит свідка.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказав, що під час подій, які описані вище, він проходив військову службу на посаді помічника начальника з адміністративної та юрисдикційної діяльності пункту пропуску "Рава-Руська". До його обов`язків входило врегулювання конфліктних ситуацій, контроль та допомога у належному оформленні справ про адміністративні правопорушення. На даний час він очолює відділ по роботі з іноземцями 7 прикордонного Карпатського загону.

17 лютого 2023 року йому зателефонував ОСОБА_2 , який повідомив про конфліктну ситуацію на пункті пропуску, за якої ОСОБА_1 відмовляється повернути складений відносно нього протокол. Коли він прибув до службового кабінету старшого зміни, де відбувався розгляд справи, повідомлена йому ситуація підтвердилось - ОСОБА_1 дійсно тримав у руках протокол та відмовлявся його повертати, поводив себе провокативно.

Він був присутнім під час оформлення адмінматеріалів відносно позивача. Очевидцем подій, які були до цього, він не був. Розгляд справи тривав довго, оскільки особа всіляко перешкоджала у цьому, не повертала документи, відмовлялася їх підписувати. При цьому продовжувала проводити аудіозапис та здійснювати нетактовне спілкування з військовослужбовцями, що було прикро чути від особи, яка повинна виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту батьківщини, натомість прагне покинути країну.

Під час розгляду справи позивачу були неодноразово роз`яснені його права, передбачені КУпАП, ст. 63 Конституції України, надавалася можливість надати свої пояснення.

Як протокол, так і постанова були складені в його присутності, їх зміст був озвучений.

Пункт пропуску є режимним об`єктом, тому, перебуваючи на його території, встановлюються певні обмеження. Такі обмеження стосуються і проведення аудіо-, відеофіксації, пересуватися по пункту пропуску без відповідного дозволу, що повністю було проігноровано позивачем.

Таким чином, між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, наявності чи відсутності підстав для її скасування та закриття справи.

Оцінка суду:

взявши до уваги пояснення сторін, показання свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ст. 9, 77 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено вище, позивачу поставлено в провину порушення ним режиму в пункті пропуску через державний кордон України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 202 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про державний кордон України», режим у пунктах пропуску через державний кордон України - порядок перебування і пересування всіх осіб і транспортних засобів у межах території прикордонних залізничних і автомобільних станцій, морських і річкових портів, аеропортів і аеродромів, відкритих для міжнародного сполучення, а також здійснення іншої діяльності, пов`язаної з пропуском через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів, - визначається згідно з законодавством України Державною прикордонною службою України разом з компетентними органами. У приміщеннях і місцях, де здійснюється прикордонний контроль, Державна прикордонна служба України встановлює додаткові режимні правила, що регламентують порядок допуску в них осіб, які беруть участь у контролі та обслуговуванні пасажирів і транспортних засобів закордонного прямування, відправленні з пунктів пропуску транспортних засобів, що вибувають за кордон і прибувають в Україну, а також інші обмеження для запобігання незаконному перетинанню державного кордону України.

Державні органи, громадські об`єднання, посадові особи, а також громадяни зобов`язані додержуватись режиму державного кордону України, виконувати вимоги прикордонного режиму та режиму в пунктах пропуску через державний кордон України (ст. 34 Закону України "Про державний кордон України").

Відповідно до положень ст. 35 Закону України "Про державний кордон України", особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Закон України «Про прикордонний контроль» визначає правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 2 вказаного Закону, прикордонний контроль забезпечується шляхом установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням.

Згідно із п. 19 ст. 1 Закону України «Про прикордонний контроль», режим у пунктах пропуску через державний кордон, а також здійснення іншої діяльності, пов`язаної з пропуском через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів, встановлюється наказом начальника органу охорони державного кордону, погодженим з керівником митного органу та керівником підприємства, на території якого розміщено пункт пропуску через державний кордон.

Відповідно до п. 2.1 Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон,затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 29.08.2011 № 627, режим у пунктах пропуску для міжнародного та міждержавного сполучення встановлюється наказом начальника органу охорони державного кордону за погодженням з начальником митного органу та керівником підприємства, на території якого розміщено пункт пропуску через державний кордон.

Тобто вищевказаними нормативними актами регламентовано установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням. Громадяни в свою чергу зобов`язані додержуватись режиму в пунктах пропуску через державний кордон України.

Як встановлено в судовому засіданні, режим на території міжнародного пункту пропуску «Рава-Руська» встановлений наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону № 212-ОД від 11.11.2021, який опублікований на сайті Державної прикордонної служби України за посиланням: https://dpsu.gov.ua/ua/Nakazi-nachalnika-Lvivskogo-prikordonnogo-zagonu/ . Вказаний наказ як підзаконний нормативно-правовий акт прийнятий уповноваженим нормотворчим суб`єктом на підставі закону, відповідно до закону і спрямований на його виконання.

З метою конкретизації законодавчих приписів до вказаного наказу вносилися зміни, у тому числі на які посилається у своїх доводах представниця відповідача, надаючи наказ № 31-ОД від 17.02.2022, яким визначено, що під час перебування в зоні прикордонного контролю особам, які перетинають державний кордон, забороняється фото- чи відеозйомку здійснення перевірки паспортних документів, службових приміщень та документації з використанням будь-яких технічних засобів, без дозволу начальника органу охорони державного кордону та без супроводу відповідних посадових осіб.

Зазначене положення відповідає вимогам п. 17 Постанови Кабінету Міністрів Про прикордонний режим, яким визначено, що відео-, кіно- та фотознімання в межах прикордонної смуги проводиться тільки після інформування органу охорони державного кордону.

Інформування здійснюється усно з використанням засобів електрозв`язку і письмово не пізніше ніж за 24 години до початку провадження такої діяльності, а щодо проведення масових заходів - не пізніше ніж за 72 години до їх проведення, зокрема за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти.

Суд враховує і те, що згідно зі статтею 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Вимогами ст. 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Однак, реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Проведення аудіозапису на мобільний телефон, здійснення якого не заперечував позивач, є фіксуванням інформації, яка може бути оприлюднена, передана або розповсюджена будь-яким способом.

Враховуючи вищевказане, дійсно, кожен може вільно збирати інформацію у будь-який спосіб, однак суд зазначає, що таке право може бути обмежене у певних випадках.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. В подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений Указами Президента України та діє і на даний час.

Пунктом 3 Указу № 64/2022 визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Зважаючи на введення воєнного стану в Україні, посягання на територіальну цілісність держави, з огляду на покладання на Державну прикордонну службу України завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні, відомості, що стосуються діяльності, пов`язаної з охороною державного кордону України є особливо важливими для держави в даний період, а тому обмеження щодо будь-якого збирання інформації є виправданим втручанням у права особи.

Системний аналіз вищенаведених вимог нормативних актів в сукупності з наданими суду документами дає підстави для висновку про те, що віде-, кіно-, фотознімання чи інше збирання інформації у пункті пропуску "Рава-Руська" можливе лише після отримання відповідного дозволу посадових осіб 7 прикордонного Карпатського загону. Інформація про необхідність дотримання такої процедури є в загальному доступі, нормативні акти, які регулюють порядок отримання такого дозволу, опубліковані у встановленому законом порядку, а тому посилання позивача на відсутність можливості ознайомлення з відомчими документами, не звільняють його від обов`язку дотримуватися тих норм, які мають вищу юридичну силу. При цьому суд враховуює, що певні недоліки оскаржуваної постанови в частині зазначення наказу, порушення якого поставлено в провину позивачу, не спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Даних про отримання такого дозволу ОСОБА_1 у справі не встановлено, хоча в судовому засіданні він не заперечував, що свідомо їхав на вказаний пункт пропуску, розуміючи можливість отримання відмови в перетині державного кордону, яку мав намір зафіксувати на мобільний телефон з метою її оскарження. Тому його посилання, що він діяв в стані крайньої необхідності та необхідної оборони, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Оскільки крайня необхідність має місце коли дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода (ст. 18 КУпАП); необхідна оборона - дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані необхідної оборони, тобто при захисті державного або громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, установленого порядку управління від протиправного посягання шляхом заподіяння посягаючому шкоди, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони (ст. 19 КУпАП). Натомість можливість заподіння шкоди під час збирання інформації, яка могла бути поширена будь-яким способом, на об`єкті, який має особливо важливе значення в час військових дій є значно більшою від тієї, яку позивач намагався відвернути. Твердження позивача про те, що він просив надати йому можливість звернутися до начальника із заявою про надання дозволу на праведення аудіо запису, знову ж таки підтверджує той факт, що йому було відомо про необхідність отримання такого дозволу, однак за таким від повинен був звернутися заздалегідь.

А, відтак, неодноразові вимоги інспекторів прикордонної служби про припинення проведення зйомки у пункті пропуску "Рава-Руська" були цілком законними, оскільки, відповідно до п. 12 ст. 20 Закону України "Про державну прикордонну службу", працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право вимагати від фізичних осіб припинення правопорушень і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Державної прикордонної служби України.

Таким чином суд враховує, що ОСОБА_1 має відповідно до вимог ст. 34 Конституції України, ст. 5 Закону України "Про інформацію" право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір, однак звертає увагу на те, що саме цими ж нормами визначена й можливість обмеження такого права, яке застосовувалось, зважаючи на місце проведення збирання інформації, і в мирний час, та є особливо виправданим під час війни.

При цьому суд ставиться критично до тверджень позивача про те, що він, проводячи аудіо фіксацію, не міг одночасно здійснювати фото- чи відео фіксацію, які є забороненими, оскільки аудіо запис не є безперервним, переривається, що не дає можливості однозначно встановити, що в процесі фіксування не було застосовано й інший формат запису. Також представлений формат аудіо запису не дає можливості встановити і його походження та однозначно ствердити, що такий було в своєму первісному вигляді записаний саме на диктофон, а не переписаний з іншого формату запису. Крім того суд враховує, що мобільний телефон наділений і функціями фото та відеофіксації, що підтверджується здійсненням позивачем фотографування в службовому кабінеті пункту пропуску протоколу, про що він стверджує на долученому ним аудіозаписі.

Отже, відповідачем належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, окільки він порушив режим в пункті пропуску через державний кордон України, натомість, доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем вказаного правопорушення, суд під час розгляду справи не здобув.

Однак суд зважає, що долучені до матеріалів даної справи рапорти є документами внутрішнього користування, оскільки їх зміст полягає в тому, що працівники інформують свого керівника про подію, свідками якої вони стали і, у розумінні статті 251 КУпАП, не можуть вважатися належними і допустимими доказами учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020). Протетакі повідомлення слугували для відповідного реагування та перевірки вказаних ними обставин.

Даючи оцінку твердженням позивача про порушення процедури розгляду справи про притягнення його до адміністартивної відповідальності, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 222-1 КУпАП, до компетенції уповноважених посадових осіб органів Державної прикордонної служби України віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ст. 202 КУпАП.

Відповідно до ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено ст. 279 КУпАП.

Як визначено ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка в силу приписів ст. 285 КУпАП, оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а її копія вручається під розписку.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 18.03.2013 № 898, щодо кожного факту вчинення адміністративного правопорушення, протидію якому віднесено до компетенції Держприкордонслужби, невідкладно, але не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення в пункті пропуску через державний кордон України, або контрольному пункті в`їзду-виїзду, або контрольованому прикордонному районі особи, яка вчинила правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, за винятком випадків, передбачених статтею 258 КУпАП.

Згідно з п. 5, 6 Розділу ІІІ згаданої Інструкції, уповноважена посадова особа зобов`язана роз`яснити особі, стосовно якої складається протокол, її права, передбачені статтею 268 КУпАП, та зміст статті 63 Конституції України, про що робиться відмітка в протоколі, яка засвідчується підписом зазначеної особи.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, пропонується надати письмові пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які викладаються в протоколі і засвідчуються її підписом. Письмові пояснення можуть додаватися до протоколу окремо, про що робиться відповідний запис у протоколі.

Відповідно до п. 8, 9 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, протокол підписується уповноваженою посадовою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, потерпілими (за їх наявності).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати письмові пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, де може викласти мотиви своєї відмови від його підписання чи отримання. Пояснення та зауваження додаються до протоколу.

До протоколу за наявності долучаються матеріали, що підтверджують факт учинення адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами п. 3, 5, 7 Розділу IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення оформляється відповідно до вимог, установлених статтею 283 КУпАП.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол та оскаржувану постанову відповідно складено, винесено та підписано уповноваженою особою. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивавачу було неодноразово роз`яснено суть правопорушення, його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, надано можливість надати свої пояснення, які він викладав як усно, так і письмово, ознайомлено зі змістом складених документів та вручено їх копії, про що свідчить його власноручний підпис. На розгляд справи було виділено достатньо часу, під час якого ОСОБА_1 сприяли у реалізації ним своїх прав. При накладенні стягнення враховано характер правопорушення, особу правопорушника, обставини, які обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене у сукупності у призмі нормативних актів, які визначають режим в пунктах пропуску через державний кордон, який є особливо важливими для функціонування та безпеки держави, та обмеження, які застосовуються на ньому у мирний час та посилюються у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, зважаючи на доведеність здійснення позивачем запису, який є способом збору інформації, під час пропускної операції на мобільний телефон, що є порушенням режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, та правильність кваліфікації його дій за ст. 202 КУпАП, дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства, та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому постанова скасуванню не підлягає.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 до 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби про скасування постанови серії ЗхРУ № 010364 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП,слід відмовити.

Розподіл судових витрат:

оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому, зважаючи на вимоги ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати відповідачем не відшкодовуються.

На підставі викладеного, ст. 34 Конституції України, ст. 2, 9, 77, 90 КАС України, ст. 9, 202, 222-1, 246, 251, 280, 283 КУпАП, ст. 26, 34, 35 Закону України «Про державний кордон України», ст. 5 Закону України «Про інформацію», ст. 1 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 20 Закону України "Про державну прикордонну службу", п. 17 Постанови Кабінету Міністрів Про прикордонний режим, Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 18.03.2013 № 898, п. 2.1 Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 29.08.2011 № 627, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови серії ЗхРУ № 010364 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП,відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 регіонального управління Державної прикордонної служби, місцезнаходження: м. Львів, вул. Личаківська, 74, .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич