Справа № 157/1239/22
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1239/22
Провадження №2-а/157/10/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача поліцейський сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Пащук Захар Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача поліцейський сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащук З.І., в якому просить поновити йому пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови поліцейського СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащука З.І. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 617029 від 8 вересня 2022 року; визнати протиправною та скасувати зазначену постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення; стягнути понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області. В обґрунтування вимог представник позивача Колєснік Б.В. зазначає, що поліцейським СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащуком З.І. 8 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 було винесено оскаржувану постанову. Вказану постанову він отримав 06 жовтня 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 157/1101/22 в Камінь-Каширському районному суді Волинської області, що підтверджується долученою копією відповідного клопотання про ознайомлення від 04 жовтня 2022 року за вхідним № 4275/22Вх від 05.10.2022 із відміткою про ознайомлення. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач нібито керував о 21 год. 13 хв. 08.09.2022 в м. Камені-Каширському по вул. Ковельська автомобілем Volkswagen Grafter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ та поліс обов`язкового страхування транспортного засобу на вимогу працівників поліції, чим порушив 2.1 (а), 2.1 (б), 2.1 (ґ) ПДР України та в чому поліцейський вбачає ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому оскаржувана постанова ОСОБА_1 не підписана та поліцейським в графі 9 взагалі не зазначено про направлення її копії позивачу. Дана обставина свідчить про відсутність у відповідача будь-яких підтверджуючих відомостей стосовно належного вручення оскаржуваної постанови позивачу, як того вимагають приписи ст. 285 КУпАП України. Оскільки ж обставини, викладені в прийнятому інспектором рішенні, позивачем не визнавались та не визнаються і досі й безумовно заперечуються, оскільки позивач цих правопорушень не вчиняв, вважають, що у працівника поліції взагалі відсутні будь-які докази протилежного з огляду на зазначення у графі «7. До постанови додаються» оскаржуваної постанови лише «відеодоказ, за необхідності», у якому не міститься жодних відомостей про серію відеокамери, дату її виробництва, назву камери на яку здійснювався відеозапис, не долучено до постанови свідоцтво щодо технічного приладу, що не дає можливості встановити факт, що відеозапис на камеру було проведено спеціальним технічним приладом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються у підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень. Крім того, позивач заперечує факт керування транспортним засобом у вказаних в постанові місці, день та час, оскільки автомобілем тоді керував саме ОСОБА_2 . Вказує, що з відеозаписів неможливо встановити сам факт вчинення інкримінованого позивачу правопорушення. Ними не зафіксовано факт керування позивачем автомобілем, як і процедури складення постанови, ознайомлення позивача із нею. Вважає, що з долучених поліцейським доказів, а саме відеозаписів, повинно бути очевидним, що транспортний засіб перебуває в динамічному стані і що ним, відповідно, керує (приводить у рух) в цей час саме позивач. Однак відеозаписами зафіксовано лише те, як позивач виходить з автомобіля, після чого до нього підходить поліцейський та одразу ж починає вимагати пред`явлення йому документів на право керування автомобілем, хоча фактично підстав для цього не було, автомобіль не був зупинений відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», підстави такої зупинки об`єктивно відсутні. Разом з тим, позивачем були надані посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ та поліс обов`язкового страхування, однак даний факт не був зафіксований на відеозаписі, оскільки поліцейським було вимкнено бодікамеру всупереч відомчих нормативних актів МВС України. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, протиправною, такою, що винесена із грубим і очевидним порушенням законодавства України та об`єктивною відсутністю будь-яких доказів подій правопорушення, внаслідок чого має бути скасована, а провадження у справі закрито. Позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3300 грн., які сплачено адвокату, що підтверджується договором № 219 про надання правової допомоги від 3 жовтня 2022 року, укладеним між позивачем та адвокатом Колєсніком Б.В.; актом № 1 про надання правової допомоги від 10 жовтня 2022 року, відповідно до якого позивачу було надано правову допомогу на загальну суму 3300 грн; прибутковим касовим ордером № 103 від 10 жовтня 2022 року та квитанцією до нього, за змістом яких адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від позивача на підставі договору № 219 від 3 жовтня 2022 року та акта № 1 від 10 жовтня 2022 року грошові кошти у сумі 3300 грн.

Ухвалою судді від 14 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позов представник відповідача старший інспектор СРПП Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Антонюк В.В. просить у задоволені позову відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що фактичними даними, що підтверджували факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 126 КУпАП є відеозаписи з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та відео реєстратора, розміщеного на службовому автомобілі, підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що о 21 год. 13 хв. 08.09.2022 під час несення служби та наглядом за дорожнім рухом по вул. Ковельській в м. Камені-Каширському патрульним екіпажем в складі поліцейського СРПП Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Пащука З.І. та поліцейського СРПП Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Понедільника Е.А. було зупинено транспортний засіб марки Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно із ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» з метою перевірки підозрілого транспортного засобу, та в ході перевірки документів водій не мав при собі або із-за певних причин не пред`явив працівникам поліції посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних документів на автомобіль та страховий поліс, чим порушив п. 2.1 (а), п. 2.1 (б), п. 2.1 (г) ПДР України,

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Колєснік Б.В. просить відзив відповідача по справі при вирішенні спору до уваги не брати та визнати недопустимими джерелами фактичних даних відеофонограми на оптичному диску для лазерних систем зчитування в силу їх не направлення стороні позивача, неналежного засвідчення та відсутності відомостей про джерело їх отримання. В обґрунтування зазначає, що автомобіль марки Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_1 , не був зупинений відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а підстави такої зупинки об`єктивно відсутні та з відеозаписів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, після чого до нього підійшов поліцейський, тобто транспортний засіб не було зупинено. Разом з тим, ОСОБА_1 були надані посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ та поліс обов`язкового страхування (інформація щодо перевірки чинності поліса наявна в матеріалах справи), однак даний факт не був зафіксований на відеозаписі, оскільки поліцейським було вимкнено бодікамеру всупереч відомчих нормативних актів МВС України. З наданих стороною відповідача відеозаписів неможливо встановити факт вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, оскільки такими не зафіксовано факт керування автомобілем, а також процедури ознайомлення позивача із постановою. Вважає, що стороною відповідача не було дотримано процесуального законодавства в частині надання суду доказів в належному вигляді, оскільки долучені відеофонограми не є засвідченими електронним цифровим підписом, в силу чого ставляться під обґрунтований сумнів їх достовірність, оскільки відеозапис не є безперервним та суцільним (відсутній момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не зафіксовано період вручення позивачу постанови). Факт не направлення відзиву та додатків до нього іншим учасникам справи, а також неналежне засвідчення доказів є істотним процесуальним порушенням, котре свідчить про недопустимість отриманих від відповідача джерел доказування і має наслідком визнання їх недопустимими, оскільки вони отримані в позапроцесуальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Колєснік Б.В. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, із змісту якої вбачається, що він просить справу розглянути у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача поліцейський сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Пащук З.І., у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав заяву, із змісту якої вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволені позову.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанцій.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволені позову належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 8 вересня 2022 року поліцейським СРПП Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Пащук З.І. було винесено постанову серії БАВ № 617029 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

У вказаній постанові зазначається, що ОСОБА_1 керував о 21 год. 13 хв. 08.09.2022 в м. Камінь-Каширський по вул. Ковельська автомобілем Volkswagen Grafter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ та поліс обов`язкового страхування ТЗ на вимогу працівників поліції, чим порушив 2.1 (а), 2.1 (б), 2.1 (ґ) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП України.

Частиною 1 ст. 126 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З досліджених судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського та з відеореєстратора службового автомобіля від 8 вересня 2022 року вбачається, що водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем, було зупинено працівниками поліції, після чого останній вийшов з автомобіля та на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ та страховий поліс, повідомляв, що не керував транспортним засобом, а тому поліцейський надав йому для ознайомлення відео, на якому зафіксовано факт керування позивачем автомобілем, на що останній повідомив, що не погоджується з такими обставинами, оскільки те, що він вийшов з автомобіля через водійські двері не свідчить, що саме він керував автомобілем.

Відеозапис свідчить, що ОСОБА_1 здійснював рух автомобілем і на вимогу поліцейського відмовився пред`явити відповідні документи.

За таких обставин, викладені у позовній заяві доводи позивача, що він автомобілем не керував, з урахуванням наданих вищезазначених відповідачем доказів, суд розцінює як намагання позивача уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Пояснення позивача, спрямовані на уникнення несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, не є беззаперечним доказом неправомірності дій поліцейського.

З урахуванням наведених обставин, суд не вбачає необхідності у допиті свідка ОСОБА_2 , який, окрім того, за вказаною позивачем адресою місця проживання відсутній, а тому у задоволенні цього клопотання належить відмовити.

Щодо правомірності врахування вказаного доказу, наданого відповідачем на розгляд суду, суд зазначає наступне.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон N 580-VIII) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно із ст. 31 Закону N 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону N 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Вказівка поліцейським у постанові про те, що до неї додається відеодоказ за необхідності, не свідчить про відсутність події зазначеного адміністративного правопорушення та не може бути самостійною підставою для звільнення позивача від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з позовом до суду про оскарження постанови поліцейського звернувся 10 жовтня 2022 року, а оскаржувану постанову, ним було отримано 6 жовтня 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 157/1101/22 в Камінь-Каширському районному суді Волинської області. Разом з тим, у постанові про накладення адміністративного стягнення на позивача відсутні відомості про отримання та ознайомлення із її змістом останнього.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем пропущено з поважних причин, а тому такий строк належить поновити.

З огляду на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Поліцеський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову ним про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, у зв`язку з чим в задоволенні позову належить відмовити.

Інші наведені позивачем та його представником у позовній заяві та заперечені на відзив доводи не спростовують законність винесеної поліцейським постанови.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою про оскарження постанови поліцейського СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащука З.І. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 617029 від 8 вересня 2022 року.

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача поліцейський сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Пащук Захар Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення 18 квітня 2023 року.

Головуючий:О. В. Антонюк