Справа № 525/213/23
Суддя: Прасол Я. В.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/213/23
Провадження №2-а/525/7/2023 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.04.2023 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судового засідання Фесенко Ю.А.,
з участю представника позивача адвоката Данильчука С.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 , представник позивача адвокат Данильчук Сергій Григорійович, до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Фененка Петра Петровича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
Позивач ОСОБА_2 в особі представника адвоката Данильчука С.Г. звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.02.2023 відносно ОСОБА_2 інспектором СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Фененком П.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №656634, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. Згідно постанови, 12.02.2023 о 22 год. 29 хв. по вул. Каштанова, 42 в селищі Велика Багачка ОСОБА_2 керував автомобілем без посвідчення водія тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, а також був забруднений задній номерний знак, що не давав змоги визначити символи даного номерного знаку із відстані 20м.
Позивач вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення, незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівники поліції транспортний засіб під його керуванням не зупиняли, підійшли до припаркованого на узбіччі дороги автомобіля та почали незаконно вимагати пред`явити документи. Після чого було прийнято рішення про накладення на нього адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. З цих підстав просив постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №656634 від 12.02.2023 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Ухвалою суду від 07.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи відповідно до положень ст. 286 КАС України, розгляд справи призначено на 14.03.2023, який неодноразово відкладався з поважних причин. Відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками, роз`яснено порядок та строки подання відзиву на позов.
17.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов відповідача ГУНП в Полтавській області, згідно якого відповідач просив позов ОСОБА_2 залишити без задоволення, з тих підстав, що позивач дійсно порушив ПДР, працівники поліції діяли у межах повноважень, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Представник позивача адвокат Данильчук С.Г. у судовому засіданні підтримав заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.
Відповідач інспектор СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Фененко П.П. проти задоволення позову заперечував, пояснив суду, що ним був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , під час перевірки документів останній повідомив, що немає посвідчення водія на право керування транспортним засобом, також зазначена інформація перевірялася за допомогою службового планшету. Причиною зупинки автомобіля стало те, що у нього був забруднений номерний знак, про що був повідомлений позивач, також у ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Розгляд справи відносно ОСОБА_2 проводився за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення згідно положень ст. 36 КУпАП, у сумі 3600 грн. за порушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача ГУНП в Полтавській області у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУНП в Полтавській області просив проводити розгляд справи без його участі.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1 , вивчивши та проаналізувавши у сукупності всі матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Надані суду матеріали не містять відомостей про вручення копії оскаржуваної постанови особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .
Згідно положень ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Оскільки відповідачами не доведено, що позивач ОСОБА_2 отримав копію оскаржуваної постанови, позивач посилається на ті обставини, що копію постанови йому вручено не було, лише було вручено не заповнену квитанцію, зі змістом постанови він ознайомився лише 27.02.2023 доводи позивача в цій частині не спростовані, тому суд приходить до переконання, що клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Предметом даного спору є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Згідно з п. 19 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 11 частини 1статті 23 Закону України "Про Національну поліцію"визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі про порушення Правил дорожнього руху, передбачені ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі освідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.9 в ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, у тому числі, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи не освітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій,спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП та пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У свою чергу, відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 31 Закону № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII), поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Підстави для зупинки транспортного засобу поліцейським визначені ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

Згідно п. 8.9 Правил дорожнього руху України, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; гучномовного пристрою; спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Суду не надано доказів, які б підтверджували факт зупинки транспортного засобу та підстави для його зупинення.

Приписами ст. 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно правової позиції ВС у справі №678/991/17 від 15.11.2021 відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до правових позицій Верховного суду від 23.10.2019 по справі №357/10134/17 та від 11.12.2019 по справі №761/41786/16а - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою.

Із наданих суду доказів встановлено, що поліцейським здійснювався розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП по факту керування транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортними засобами, при цьому ОСОБА_2 права не роз`яснювалися, не пропонувалося надати пояснення у справі, не роз`яснювалися положення ст. 63 Конституції України. У той же час, згідно оскаржуваної постанови стягнення накладено за ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, під час винесення оскаржуваної постанови було порушено право позивача на захист, оскільки йому не було роз`яснено, яка саме справа розглядається та не роз`яснені інші права встановлені Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 77 ч.1 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, про що в своїй постанові від 25 червня 2020 року зазначає Верховний Суд справа №520/2261/19.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вимогами статті ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також не надав інших доказів на спростування обставин, викладених у адміністративному позові на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, тобто відсутні докази на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови, та які б підтверджували наявність складу правопорушення, суд дійшов висновку про те, що постанова серії БАД № 656634 від 12.02.2023 у справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 283КУпАП, ст. ст. 243-244, 246, 250, 268, 272, 286 КАС України, суд

ух в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на звернення до суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Фененка Петра Петровича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 656634 від 12.02.2023 за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відносно ОСОБА_2 скасувати, провадження по справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 536 ( п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

представник позивача: адвокат Данильчук Сергій Григорійович, адреса для листування: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4926 від 25.09.2020;

відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, , юридична адреса: вул. Пушкіна 83, м. Полтава, електронна пошта: ;

відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Фененко Петро Петрович, службова адреса: вул. Шевченка, 103, селище Велика Багачка, Миргородський район, Полтавська область.

Суддя Я.В. Прасол