Справа № 420/22535/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому він просить:

визнати Наказ Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.05.2021 року за вих. №271/03-08 «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 та організацію проходження ним підвищення кваліфікації» протиправним;

стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 1300,00 грн. (одна тисяча триста гривень 00 копійок) як шкоду, заподіяну оскаржуваним наказом;

стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 50000,00 (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) як моральну шкоду, заподіяну оскаржуваним наказом;

стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) суму сплаченого судового збору;

зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в частині відшкодування приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 шкоди, заподіяної оскаржуваним наказом, судового збору та витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі скарги ОСОБА_2 . Південним міжрегіональним управлінням міністерства юстиції (м. Одеса) було проведено позапланову перевірку нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 , за результатами якої було видано наказ від 20.05.2021 року за вих. №271/03-08, відповідно до якого було зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. з 27.05.2021 року до закінчення строку проходження підвищення кваліфікації, але не більше двох тижнів. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. вважає наказ Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.05.2021 року за вих. №271/03-08 незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Позивач стверджує, що при здійсненні перевірки було порушено процедуру проведення перевірки, не було створено комісію для перевірки, а виявлені правопорушення викладені не у довідці, а лише зазначені у листі від 21.05.2021 року, чим було порушено порядок проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 року №357/5.

Також позивач наголошує, що перевірка була проведена відповідачем не у межах предмету звернення, чим останній перевищив надані порядком проведення перевірки повноваження.

Внаслідок наказу Відповідача від 20.05.2021 року позивач був змушений сплатити 1300 грн на рахунок Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України для проходження підвищення кваліфікації шляхом участі в семінарі з питань нотаріату.

Крім того, позивач стверджує, що протиправні дії відповідача призвели до душевних переживань, страждань та мук, якими нанесено моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 19.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.12.2021 року.

10.12.2021 року за вхід.№70095/21 від представника Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що наказ від 20.05.2021 року за вих. №271/03-08 прийнято цілком правомірно.

Відповідач зазначає, що твердження позивача щодо порушення відповідачем п. 14 Порядку 357/5 слід вважати особистим припущенням позивача, що не аргументоване належним чином.

Також Відповідач стверджує, що Порядком 357/5 не передбачено утворення комісії та складання довідки за результатами перевірки на підставі пункту 14 цього Порядку.

Відповідачем наголошує, що при винесені оскаржуваного наказу Відповідач скористався правом адміністративного розсуду щодо прийнятого рішення виходячи з типу порушень, їх сукупності з іншими порушеннями.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що приватним нотаріусом грубо порушено законодавство України в результаті здійснення нотаріальних дій щодо укладення спадкових договорів ОСОБА_3 , складання заповіту та спадкової справи №3/2015 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слід зазначити, що Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) перевірялись нотаріальні дії позивача щодо спадкової справи до майна ОСОБА_3 на підставі документів та відомостей, що були надані самим позивачем для проведення такої перевірки, а також на підставі письмових пояснень позивача щодо вчинених ним нотаріальних дій, що у повній мірі узгоджується з приписами п.14 Порядку №357/5.

Отже, предметом звернення ОСОБА_2 є саме нотаріальні дії позивача щодо майна та заповіту ОСОБА_3 , а тому незрозуміло на якій підставі позивач вважає, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провело перевірку не у межах предмету звернення, якщо у листі №9761/07-18 від 21.05.2021 чітко зазначені порушення чинного законодавства, які стосуються виключно спадкових договорів ОСОБА_3 , складання заповіту та спадкової справи до майна ОСОБА_3 та стосовно виявлених порушень у межах наведених спадкових договорів, заповіту та спадкової справи.

Крім того, під час проведення перевірки за зверненням ОСОБА_2 , Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) було виявлено також порушення приватним нотаріусом Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 № 3253/5 (далі - Правила ведення нотаріального діловодства).

Крім того, у відзиві вказано, що позивачем не доведено причинного зв`язку та не надано жодних прямих доказів понесеної в результаті протиправної поведінки Відповідача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

13.12.2021 року за вхід.№70313/21 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем наголошується, що Порядок №357/5 стосується будь-яких видів перевірок, а саме планових та позапланових. Отже, п. 19 Порядку проведення перевірки стосується всіх видів перевірок.

Даний факт підтверджується тим, що відповідно до п. 39 Порядку за результатами перевірки приватного нотаріуса, на підставі висновків комісії територіальний орган Міністерства юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок.

Таким чином, стверджуючи те, що при проведенні перевірки за зверненнями громадян не потрібно утворювати комісію, відповідач підтверджує, що наказ є незаконним, оскільки виданий з порушенням процедури, та видавався не на підставі висновків комісії, оскільки, не створюючи комісію, не може бути і висновків.

Твердження ПМУ МЮ (м. Одеса) про те, що предметом звернення ОСОБА_2 є вчинені приватним нотаріусом ОСОБА_1. нотаріальні дії щодо спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 та заповіту ОСОБА_3 не відповідають дійсності. У своїй скарзі ОСОБА_2 вказує на порушення приватним нотаріусом закону, але ці факти начебто порушень мають бути встановлені виключно судом, їх не можливо встановити, отримавши копії документів, на підставі яких вчинювалися нотаріальні дії. Тому, ПМУ МЮ (м. Одеса) провело перевірку не у межах предмету звернення, а вдалося до пошуку будь-яких порушень порядку вчинення нотаріальних дій та правил ведення нотаріального діловодства, таким чином перевищуючи надані Порядком проведення перевірки повноваження.

Ухвалою суду від 13.12.2021 року витребувано з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином завірені копії документів, що стали підставою для винесення Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) наказу №271/03-08 від 20.05.2021, а також належним чином засвідчені копії інших документів, що стосуються виявлених порушень, вчинених приватним нотаріусом ОСОБА_1., під час проведення перевірки в межах розгляду звернення гр. ОСОБА_2

21.12.2021 року за вхід.№72463/21 надійшли заперечення, в яких відповідачем, з посиланням на лист Міністерства юстиції України «Щодо процедури проведення перевірок за зверненням фізичних чи юридичних осіб», стверджується про правомірність проведення перевірки позивача без створення комісії та складення довідки з висновками.

10.01.2022 року за вхід.№1173/22 від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли витребувані докази.

Ухвалою суду від 17.01.2022 року продовжено підготовче провадження по справі, підготовче засідання призначено на 10.02.2022 року.

Підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача на 15.02.2022 року.

Ухвалою суду від 15.02.2022 року закрито підготовче провадження по справі, розгляд справи по суті призначено на 03.03.2022 року.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» визначено:

«У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановляю:

1. Ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Верховна Рада України прийняла Закон «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"».

Законом України «Про затвердження Указу Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено воєнний стан до 25.04.2022 року.

22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні до 23.08.2022 року.

Законом України №2500-IX від 15.08.2022 затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 днів до 19 лютого 2023 року.

Законом України №8419 "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Розгляд справи по суті призначено на 18.04.2023 року.

18.04.2023 року подальший розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

22.03.2021 року на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій він просив провести позапланову перевірку нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. та за результатами проведеної перевірки направити до Міністерства юстиції України подання про анулювання приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; видати наказ про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. та заблокувати приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

30.03.2021 року Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. запит щодо надання пояснень по вищевказаній скарзі.

01.04.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. були надані відповідні пояснення.

05.04.2021 та 14.04.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. були надані додаткові пояснення.

07.05.2021 року за №7140/07.01-16 начальнику Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надана доповідна записка від в.о. начальника Управління нотаріату Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скакунової В.В. стосовно розгляду звернення гр. ОСОБА_2 від 26.03.2021 року, в якій викладено пропозиції щодо розгляду питання про вжиття відповідних заходів реагування до приватного нотаріуса ОСОБА_1 , передбачених ст. 29-1 Закону України «Про нотаріат».

Листом №1223/П-1414-07/07-19 «Про розгляд звернення» ОСОБА_2 повідомлено про результати розгляду його заяви від 26.03.2021 року.

20.05.2021 за №7979/07-19 від начальника відділу з питань нотаріату в Одеській області Управління нотаріату Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скакунової В.В. на ім`я начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надана доповідна записка в якій висловлено пропозиції щодо розгляду питання про вжиття заходів до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 , передбачених ст 291 Закону України «Про нотаріат», а саме: тимчасово зупинити нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 27 травня 2021 року до закінчення строку проходження підвищення ним кваліфікації, але не більше двох тижнів. Зобов`язати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 : пройти підвищення кваліфікації за програмою тематичного короткострокового семінару, який організовується Інститутом права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України; надати до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідний сертифікат (свідоцтво) про підвищення кваліфікації; надати до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію про результати проведеної роботи щодо усунення виявлених помилок та порушень до 31 травня 2021 року.

За результатами розгляду доповідної записки, Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) було видано наказ від 20.05.2021 року за вих.№271/03-08 "Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 та організацію проходження ним підвищення кваліфікації", яким тимчасово, з 27.05.2021 року зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до закінчення строку проходження підвищення кваліфікації, але не більше двох тижнів. Відповідно до даного наказу, приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. було наказано у період зупинення діяльності пройти підвищення кваліфікації з 27.05.2021 року по 28.05.2021 року в Інституті права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, після підвищення кваліфікації надати до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідний сертифікат (свідоцтво) про підвищення кваліфікації, надати до ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію про результати проведеної роботи щодо усунення виявлених помилок та порушень в строк до 31.05.2021 року.

На вимогу наказу за вих. №271/03-08 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.05.2021 року, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1. 28 травня 2021 року пройшов підвищення кваліфікації у Інституті права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, про що отримано Сертифікат про підвищення кваліфікації №40 від 28.05.2021 року.

24.05.2021 року за вихід.№60/01-16 приватним нотаріусом ОСОБА_1. на ім`я начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надана інформація про усунення недоліків.

Наказом №295/03-08 від 31.05.2021 «Про поновлення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1.» нотаріальна діяльність позивача поновлена з 31 травня 2021 року.

Релевантні джерела права та висновки суду

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про нотаріат», який встановлює порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні.

Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

На нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 3 наведеного Закону нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 2-1 Закону України «Про нотаріат» державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.

Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про нотаріат» Міністерство юстиції України, його територіальні органи проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом перевірки, не допускається, крім перевірки за зверненням фізичної чи юридичної особи в межах предмета звернення та відповідно до повноважень Міністерства юстиції України, його територіальних органів.

Частиною 1 ст.7 Закону України №3425-XII визначено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно п.3 ч.1 ст.29-1 Закону України №3425-XII нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється на час дії таких обставин якщо приватний нотаріус при вчиненні нотаріальних дій неодноразово порушував правила нотаріального діловодства, - до закінчення строку проходження підвищення кваліфікації (не більше двох тижнів).

Відповідно до ст.29-2 Закону України №3425-XII рішення про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса у випадках, передбачених ч.1 ст.29-1 цього Закону, приймає керівник відповідного територіального органу Міністерства юстиції України.

Відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня видання наказу про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса письмово повідомити приватного нотаріуса про зупинення його нотаріальної діяльності.

Наказ про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса може бути оскаржений ним до Міністерства юстиції України або до суду.

Приватний нотаріус зобов`язаний зупинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про тимчасове зупинення його нотаріальної діяльності.

Порядок проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства затверджується Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 №357/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.02.2014 за № 298/25075 затверджено Порядок проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства (далі - Порядок №357/5), який визначає механізм здійснення Міністерством юстиції України (далі - Міністерство юстиції), територіальним органом Міністерства юстиції перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.

Відповідно до п.2 наведеного Порядку перевірка - планова або позапланова перевірка, під час якої перевіряється робота державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса за відповідний період; позапланова перевірка - не запланована Міністерством юстиції, територіальним органом Міністерства юстиції комплексна, цільова або контрольна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства, а також перевірка за зверненнями фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п.6 наведеного Порядку проведення перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства здійснюється уповноваженими представниками Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції, діяльність яких безпосередньо пов`язана з контролем за організацією нотаріату і нотаріальної діяльності в Україні.

Пунктами 13-15 вказаного Порядку передбачено, що позапланова комплексна, цільова або контрольна перевірка державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса проводиться за результатами попередньої перевірки або за дорученням Міністерства юстиції чи територіального органу Міністерства юстиції.

За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.

Перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.

У разі необхідності за дорученням Міністра юстиції може проводитися позапланова перевірка в загальному порядку проведення перевірок, визначеному цим Порядком.

Позапланова перевірка проводиться як за період, що вже підлягав плановій комплексній перевірці, так і за період, що не підлягав такій перевірці.

За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.

Відповідно до п. 37-41 Порядку №357/5 завідувач державної нотаріальної контори, завідувач державного нотаріального архіву, приватний нотаріус, діяльність яких перевірялась, мають право письмово викласти свої заперечення або пояснення щодо висновків комісії.

Заперечення або пояснення завідувача державної нотаріальної контори, завідувача державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса, діяльність яких перевірялась, надаються комісії та розглядаються разом з довідкою про проведену перевірку та іншими матеріалами перевірки.

Один примірник довідки за результатами перевірки подається начальнику головного управління юстиції, який приймає рішення про способи реалізації висновків та пропозицій за результатами комплексної, цільової, контрольної перевірки, а другий примірник отримує приватний нотаріус, діяльність якого перевірялась.

За результатами перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса, на підставі висновків комісії Міністерство юстиції, територіальний орган Міністерства юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок.

Копія наказу направляється до виконання державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіву, приватному нотаріусу для врахування пропозицій комісії впродовж п`яти робочих днів з дня ознайомлення з довідкою про результати проведеної перевірки та долучається до відповідного наряду державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, а також до реєстраційної справи приватного нотаріуса.

Після прийняття рішення Міністром юстиції другий примірник довідки за результатами перевірки направляється начальнику відповідного територіального органу Міністерства юстиції для здійснення контролю щодо реалізації територіальним органом Міністерства юстиції, державною нотаріальною конторою, державним нотаріальним архівом, приватним нотаріусом прийнятих рішень та рекомендацій стосовно усунення виявлених недоліків та порушень.

Строк, який надається державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіву, приватному нотаріусу для усунення виявлених під час перевірки порушень та помилок, визначається у кожному випадку окремо, але не більше одного місяця з дня отримання наказу.

Після закінчення строку, установленого для усунення порушень та помилок, завідувач державної нотаріальної контори, завідувач державного нотаріального архіву, приватний нотаріус, діяльність яких перевірялась, зобов`язані письмово повідомити про заходи, які були вжиті ними для усунення цих порушень і помилок, та надати письмові пояснення, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо.

Пунктом 43 Порядку №357/5 передбачено, якщо порушення, виявлені під час проведеної перевірки, не усунуті у наданий для цього строк чи не можуть бути усунуті або якщо державною нотаріальною конторою, державним нотаріальним архівом, державним чи приватним нотаріусом ігноруються висновки за результатами перевірки чи не виконуються рішення, прийняті за її наслідками, Міністерство юстиції, територіальний орган Міністерства юстиції приймають рішення про застосування до цих осіб заходів реагування, передбачених чинним законодавством.

Отже, наведеними положеннями законодавства встановлено відповідний алгоритм дій щодо здійснення перевірки за зверненнями фізичних осіб стосовно діяльності нотаріусів, результатом вчинення яких є прийняття відповідних рішень.

Будь-яких винятків щодо вчинення необхідних дій, прийняття рішень, які мають наслідком проведення перевірки та оформлення її результатів наведені норми не містять.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №640/7645/20 та від 23.05.2019 у справі №804/243/18, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18 зазначено, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій проведення такої перевірки із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Верховний Суд у цій постанові також вказав, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права.

Принцип легітимних очікувань виражає ідею, що органи публічної влади повинні додержуватися не лише приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною легітимних очікувань, йдеться в пункті 61 коментаря до документа Венеційської комісії «Мірило правовладдя», ті, хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинні відчувати краху надій щодо своїх легітимних очікувань.

Як встановлено судом, «правова процедура» при прийняті спірного наказу відповідачем не дотримана. Довідка про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями, яка була б складена за наслідками перевірки позивача, та у якій було б зафіксовано факти неодноразового порушення позивачем правил нотаріального діловодства не складена, наказ відповідача про утворення комісії для здійснення перевірки позивача не прийнято.

Крім того, порушено право позивача в частині викладення своїх заперечень або пояснень щодо висновків комісії.

Разом з цим, наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок, відповідачем також не приймався.

Отже, позивач був позбавлений права усунути порушення і тим самим виключити підстави для застосування до нього заходів реагування, передбачених чинним законодавством, оскільки це прямо передбачено п. 43 Порядку №357/5.

Оскільки відповідач виніс оскаржуваний наказ, яким зупинив нотаріальну діяльність позивача, не на підставі проведеної перевірки позивача та не на підставі довідки про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями, а лише на підставі доповідної записки начальника відділу з питань нотаріату в Одеській області Управління нотаріату Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якій описано порушення виявлені під час розгляду звернення ОСОБА_2 , то відповідачем допущено порушення вимог п.1 ч.2 ст. 2 КАС України (рішення прийнято не на підставі, та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України).

Судом відхиляється посилання відповідача на пункт 14 Порядку 357/5, як на підставу того, що за наслідками перевірки за результатами звернень юридичних або фізичних осіб не складається довідка з наступних підстав.

Згідно пункту 14 Порядку № 357/5 перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.

Таким чином, пункт 14 Порядку № 357/5 встановлює порядок проведення перевірки приватних нотаріусів за зверненнями фізичних та юридичних осіб, а саме: шляхом витребування від приватного нотаріуса документів. Однак пункт 14 Порядку № 357/5 не відміняє обов`язку відповідача скласти за наслідками такої перевірки довідку про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями; не відміняє обов`язку відповідача видати наказ, яким визначити склад комісії, яка буде перевіряти діяльність приватного нотаріуса.

Будь-яких виключень або обмежень щодо вчинення необхідних дій, прийняття рішень, які є підставою для проведення перевірки за звернення фізичної особи, а також оформлення результатів її проведення за наслідком перевірки діяльності приватного нотаріуса указаний Порядок №357/5 не містить.

Згідно пунктів 48-50 постанови Верховного Суду від 31.07.2018 року у справі №815/2176/17 «п. 48…перевірка за зверненнями фізичних осіб є різновидом позапланової перевірки, під час якої перевіряється робота державної нотаріальної контори у межах предмета звернення.

п.49 За результатами перевірки державної нотаріальної контори, на підставі висновків комісії Міністерство юстиції, головне управління юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок. І лише якщо порушення, виявлені під час проведеної перевірки, не усунуті у наданий для цього строк чи не можуть бути усунуті або якщо державною нотаріальною конторою, державним нотаріусом ігноруються висновки за результатами перевірки чи не виконуються рішення, прийняті за її наслідками, Міністерство юстиції, головне управління юстиції приймають рішення про застосування до цих осіб заходів реагування, передбачених чинним законодавством.

п.50. Наведені законодавчі приписи розповсюджуються і на процедуру розгляду скарги фізичної особи за " " щодо організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства».

У постанові Верховного суду від 18.11.2019 року у справі № 821/288/17 вказано, що законодавець покладає на відповідача обов`язок перевіряти звернення юридичних осіб та громадян в межах предмета звернення та в межах своїх повноважень, при цьому така перевірка повинна здійснюватися в порядок та спосіб передбачений Порядком №357/5. Отже, при отриманні звернення фізичної особи відповідним органом Міністерства юстиції України в межах звернення громадянина та в межах своєї компетенції проводиться позапланова перевірки для проведення якої утворюється комісія. Персональний склад такої комісії, її голова, термін проведення перевірки приватного нотаріуса затверджуються наказом головного управління юстиції.

Аналогічна правова позиція викладена також і у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №826/26684/15, від 30 червня 2021 року у справі №160/6235/20 та у справах № 826/8223/15, від 12 червня 2020 року у справі № 580/481/19 та від 08 липня 2020 року №П/811/937/17.

Висновок про правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень можливий виключно за умови неухильного дотримання ним процедури здійснення контролюючих функцій, порушення якої унеможливлює залишення чинними рішень, прийнятих за її наслідками.

Також судом відхиляється посилання представника відповідача на лист Міністерства юстиції України «Щодо процедури проведення перевірок за зверненням фізичних чи юридичних осіб», в якому стверджується про правомірність проведення перевірки позивача без створення комісії та складення довідки з висновками, оскільки листи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами і не можуть встановлювати нові правові норми, а мають лише інформаційний, рекомендаційний, роз`яснювальний характер та є службовою кореспонденцією.

При цьому, суд звертає увагу, що вказаний лист містить також висновок, що: «У свою чергу наказ «Про затвердження персонального складу комісії з перевірки» та довідка про результати проведеної перевірки з висновками можуть бути видані та підготовлені у разі потреби».

Разом з цим, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 та ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах судоустрійного і процесуального законодавства.

Обов`язковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обов`язковість судових рішень забезпечується державою.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Також суд вважає необгрунтованим посилання відповідача на застосування ним адміністративного розсуду при прийняті спірного наказу з огляду на наступне.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Європейська комісія за демократію через право зауважує, що застосовуючи формулу «accordance to the law» («відповідність закону»), ЄСПЛ загалом вимагає лише того, щоб владна дія держави спиралася на юридичну норму, існуючий зв`язок між демократією та верховенством права гарантував те, що певні дискреційні повноваження держави щодо обмеження прав людини були визначені законом (див. Case of Iordachi and Others v. Moldova, № 25198/02).

Також Європейська комісія за демократію через право виходить з того, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

У Рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказано, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ вислів «згідно із законом» вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права (пункт 84 рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11, пункт 155 рішення ЄСПЛ від 29 квітня 2003 року у справі «Полторацький проти України», заява № 38812/97).

ЄСПЛ також відзначав, що верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», заяви № 23759/03 та № 37943/06).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов обгрунтованого висновку про протиправність наказу №271/03-08 від 20.05.2021 року. Та наявність підстав для його скасування.

Щодо стягнення з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 1300,00 грн., як шкоду, заподіяну оскаржуваним наказом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, тому позивач повинен довести: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Так, заподіяну шкоду позивач пов`язував з витратами, які ним понесені внаслідок прийняття наказу Відповідача від 20.05.2021 року. Позивач був змушений сплатити 1300 грн. на рахунок Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України для проходження підвищення кваліфікації шляхом участі в семінарі з питань нотаріату.

Надаючи оцінку заявленим вимогам щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок прийняття відповідачем неправомірного рішення позивач був змушений понести матеріальні витрати, пов`язані з проходженням підвищення кваліфікації шляхом участі в семінарі з питань нотаріату. Доказом цього є квитанція №0000767 від 21.05.2021 року про сплату 1300,00 грн., одержувач ІППО МЮУ, призначення платежу «за участь у семінарі 27-28 травня, ОСОБА_1 ».

Отже, вказана сума підлягає стягненню на користь позивача, як завдана матеріальна шкода заподіяна внаслідок прийняття неправомірного рішення суб`єктом владних повноважень.

Щодо моральної шкоди

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №464/3789/17, де у межах розгляду публічно - правового спору були заявлені вимог й щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначала, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, оскільки в силу статті 1173 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Перевіряючи правильність застосування судами норм права в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 у справі №804/6922/16 вказував на те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний Суд, розглядаючи у касаційному порядку справу №804/6922/16, звертав увагу й на положення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де відзначалось, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Близькі за змістом висновки щодо застосування норм права викладені й у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №818/1429/17.

Узагальнюючи вищезазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у питаннях відшкодування моральної шкоди, завданої державою в особі її органів та посадових осіб суд підкреслює, що такі обставини можуть зумовлювати виникнення права на стягнення вказаної шкоди, якщо така дійсно мала місце й це доведено у встановленому процесуальним законом порядку.

Як підставу для стягнення моральної шкоди позивач зазначає те, що відповідачем було прийнято протиправний наказ, що призвело до погіршення його психологічного стану, сну та апетиту.

Як зазначено судом, прийняття спірного наказу відбулось внаслідок розгляду заяви ОСОБА_2 . Цим наказом тимчасово зупинено нотаріальну діяльність позивача з 27.05.2021 року. Разом з цим наказом №295/03-08 нотаріальна діяльність позивача поновлена з 31.05.2021 року. Отже, зупинення нотаріальної діяльності позивача тривало з 27 травня 2021 року (четвер) по 30 травня 2021 р. (неділя), тобто 4 дні.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 25.04.2019 в справі №818/1429/17, від 27.06.2019 в справі №825/1030/17, від 12.11.2019 в справі №818/1393/17, від 18.11.2019 в справі №820/5044/18, від 28.11.2019 в справі №826/27549/15, від 28.02.2020 в справі №804/2593/17, від 18.06.2020 в справі №339/183/16-а, від 02.09.2020 в справі №1340/4056/18, від 24.09.2020 в справі №1.380.2019.001368, від 18.02.2021 в справі №420/7423/19 та від 25.03.2021 в справі №520/4577/19, указував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Зважаючи на те, що за оцінкою матеріалів справи і тверджень позивача суд не встановив факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, дій, якими могли бути спричинені моральні страждання відповідачем; позивачем не доведено і не надано відповідних доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також не наведено належних мотивувань, з яких він виходив при визначенні розміру цієї шкоди, тому наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Верховного Суду у справі №804/243/18 та Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.05.2021 року за вих. №271/03-08 «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1. та організацію проходження ним підвищення кваліфікації».

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 1300,00 грн. (одна тисяча триста гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: 54020, м. Миколаїв, Миколаївська область, вул. 8 Березня, 107, електронна адреса: )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька