Справа № 380/11536/22
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

справа №380/11536/22

провадження № П/380/11623/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Шийовича Р.Я., представника позивача Довганя В.І., представника відповідача Смотрича Д.В., прокурора Шимін Н.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, за участі Львівської обласної прокуратури та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, Міністерства культури та інформаційної політики України, про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Львівської обласної державної адміністрації (далі ЛОДА, відповідач), Міністерства культури та інформаційної політики України (01601, місто Київ, вул. Івана Франка, 19) з вимогою визнати протиправним та скасувати розпорядження представника Президента України №374 від 15.04.1994 «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають визначну наукову, історичну, художню і містобудівельну цінність» в частині затвердження пункту 24 Додатку до цього розпорядження, яким включено до переліку пам`яток архітектури місцевого значення «віллу» за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 29.08.2022 суд залишив цю позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви (а.с.18).

Позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с.21) та зазначив, що помилково вказав Міністерства культури та інформаційної політики України відповідачем у справі, просить залучити міністерство в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. До заяви позивач нову редакцію позову (а.с.22-27), а також заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду (а.с.28-30).

Ухвалою від 14.09.2022 (а.с.34-35) суд: - визнав поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та поновив його; - залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації;

2) Міністерство культури та інформаційної політики України.

За наслідками підготовчого провадження суд постановив ухвалу від 14.02.2023 (а.с.127-130), в якій, серед іншого, вирішив такі процесуальні питання:

- відмовив у задоволенні клопотання представника Львівської обласної державної адміністрації про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду;

- допустив Львівську обласну прокуратуру до участі у цій адміністративній справі з метою захисту інтересів держави в сфері охорони культурної спадщини.

Процесуальна позиція позивача наведена у заявах по суті спору (а.с.22-30,51-52) та зводиться до такого: ОСОБА_1 придбав квартиру в житловому будинку АДРЕСА_1 у попереднього власника ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 14.12.2018. Позивач стверджує, що під час придбання цієї квартири ні попередній власник квартири, ні органи державної влади та/або місцевого самоврядування не повідомляли його про те, що будинок, в якому знаходиться належна йому квартира, є пам`яткою архітектури. Зазначає, що на цьому будинку не було розміщено таблички про те, що є пам`яткою архітектури. При цьому укладеним договором купівлі-продажу продавець квартири (попередній власник) засвідчив відсутність прав у третіх осіб щодо квартири, а договір не містив жодних вказівок на те, що квартира знаходиться будинку, який є пам`яткою архітектури місцевого значення. 28.05.2022 на зборах ОСББ «Борт 55» голова ОСББ ОСОБА_3 поінформував членів ОСББ, про те, що будинок АДРЕСА_1 віднесений до пам`яток архітектури місцевого значення. Для з`ясування цих обставин 06.06.2022 позивач звернувся до відповідача з відповідним запитом. Листом від 27.06.2022 №5129/0/2-22/7-16.3.2 ЛОДА надала ОСОБА_1 відповідь на його звернення, в якій підтвердила, що будинок АДРЕСА_1 є пам`яткою місцевого значення відповідно до розпорядження Представника Президента України №374 від 15.04.1994. Разом з тим, уповноважені державні органи на виконання наказу Мінкульту №14 від 18.01.2021 про занесення будинку до Державного реєстру нерухомих пам`яток України не повідомляли позивача про занесення будинку як об`єкта культурної спадщини до згаданого Реєстру. Враховуючи відсутність будь-яких документів, на підставі яких прийнято оскаржене розпорядження, позивач вважає, що таке прийняте безпідставно, а дія цього розпорядження порушує право ОСОБА_1 як власника квартири в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та, відповідно, співвласника багатоквартирного житлового будинку, вільно, на свій розсуд користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Представник позивача надав суду історико-архітектурну довідку на будинок на вул. Бортнянського у м. Львові, пам`ятка архітектури 1934-1936 рр., ох. №4091-Лв, наказ Міністерства культури та інформаційної політики України №14 від 18.01.2021 р. (а.с.138-147) з такими аргументами: довідка містить загальні історико-культурні відомості про будинок по АДРЕСА_1 , про стан цього будинку на цей час та про наявність у м. Львові будинків, збудованих у тому ж стилі, котрі не є пам`ятками архітектури. Представник третьої особи (а.с.162-163), якого підтримали представник відповідача та прокурор, просить суд не брати до уваги цю довідку, оскільки архітектор, котрий її склав, не відповідає кваліфікаційним вимогам (не має наукового ступеня) до особи, що вправі складати історичну довідку відповідно до наказу Міністерства культури України №158 від 11.03.2013 «Про затвердження порядку обліку об`єктів культурної спадщини». В свою чергу представник позивача стверджує, що подана ним історико-архітектурна довідка не є історичною довідкою в розумінні згаданого наказу Міністерства №158 від 11.03.2013, а надана суду для ілюстрації того, що в м. Львові є багато подібних до спірного будинків, котрі не є пам`ятками архітектури.

Процесуальна позиція відповідача наведена у заявах по суті спору (а.с.43-46) та зводиться до такого: розпорядження представника Президента України у Львівській області від 15.04.1994 № 374 «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, художню і містобудівельну діяльність» в частині затвердження пункту 24 Додатку до цього розпорядження, яким включено до переліку пам`яток архітектури місцевого значення «віллу» за адресою: АДРЕСА_1 , за своєю суттю є розпорядчим актом одноразової дії, прийнятим на виконання управлінських функцій суб`єкта владних повноважень та вичерпує свою дію фактом його виконання. Відповідно до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого Наказом Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501 інформація щодо об`єктів культурної спадщини м. Львова, у тому числі щодо оспорюваного об`єкта подана Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації від 30.04.2022 № 16-1726/0/2-2 до Міністерства культури та інформаційної політики України для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 18.01.2021 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» серед яких і об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, оскаржуване розпорядження вичерпало свою дію. Вилучення пам`ятки з Реєстру здійснюється у випадках, передбачених статтею 15 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Виключення об`єкта з Державного реєстру нерухомих пам`яток України автоматично припиняє його статус пам`ятки архітектури та здійснюється відповідно до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158. Цим Порядком також визначено особливості включення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом. Мінкультури забезпечує включення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом інших пам`яток - за категорією місцевого значення шляхом прийняття рішення про занесення таких пам`яток до Реєстру за категорією місцевого значення. У разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, його включення до Реєстру здійснюється без облікової документації. Передбачені відомості про пам`ятку визначаються в рішенні на підставі облікової документації, а у разі її відсутності - на підставі рішення про взяття на державний облік такого об`єкта відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом. Про занесення до Реєстру пам`ятки Мінкультури у строк, що не перевищує 10 робочих днів, повідомляє уповноважений орган, який в свою чергу у п`ятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення інформує власника цієї пам`ятки або уповноваженого(ої) ним органу (особи) про прийняті рішення та особливості здійснення права власності на пам`ятку рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Процесуальна позиція третьої особи на стороні відповідача, Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, наведена у поясненнях (а.с.89-93) та за своїм змістом дублює аргументи відповідача.

Процесуальна позиція прокурора наведена у його заявах (а.с.78-79,121-124) та зводиться до такого: відповідно до даних Державного реєстру нерухомих пам`яток України 18.01.2021 «віллу» за адресою АДРЕСА_1 , яку використовує ОСББ «Борт 55», включено до переліку пам`яток архітектури місцевого значення (охоронний номер №4091-Лв.). На підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що об`єкти нерухомого майна в АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Відповідно до пункту 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.12.2001 № 1768, власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини. Статтею 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що до повноважень органів охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій відповідно до їх компетенції належить здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини та укладення охоронних договорів на пам`ятки. Однак, незважаючи на те, що «віллу» взято під охорону держави ще 18.01.2021, Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації як уповноважений орган охорони культурної спадщини не вжив жодних дій, спрямованих на зобов`язання укласти охоронний договір по об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Відсутність охоронного договору негативно вплинуло на технічний стан об`єкту культурної спадщини та створило загрозу його руйнування та знищення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000008, зареєстрованого за фактом знищення пам`ятки за цією адресою та судовий спір, ініційований прокурором, щодо зобов`язання власників майна по АДРЕСА_1 привести житлову будівлю пам`ятку архітектури місцевого значення у Львові у відповідність до технічного паспорта (справа №380/15396/22). Надаючи оцінку діям Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, прокурор стверджує, що є всі підстави стверджувати про те, що цей орган вже тривалий час самоусунувся від виконання обов`язків щодо охорони цього об`єкта культурної спадщини та не має наміру вживати заходи, спрямовані на забезпечення охорони об`єкта культурної спадщини вілли 1930 року ( АДРЕСА_1 ), внесеного до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Неналежне здійснення суб`єктом владних повноважень, який є учасником адміністративної справи №380/11536/22, покладених на нього функцій у спірних правовідносинах є достатньою підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру шляхом вступу у вказану справу з метою захисту інтересів держави.

Суд вислухав промови та аргументи сторін, дослідив доводи заяв по суті спору та долучені до матеріалів справи докази і встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

будинок АДРЕСА_1 споруджений в 1934-1936 роках як індивідуальний житловий двоповерховий будинок (вілла) в стилі функціоналізм, в радянський період внаслідок зміни внутрішнього планування став багатоквартирним (шість квартир, а.с.138-139).

15.04.1994 Представник Президента України С.Давимука на виконання постанови Ради Міністрів Української РСР №442 від 8 вересня 1979 р. п.2 «Про доповнення списку пам`яток містобудування і архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави» виніс розпорядження №374 «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, художню і містобудівну цінність» (а.с.10-11,107-109), відповідно до якого затвердив перелік пам`яток архітектури місцевого значення Львівської області згідно із додатком. Відповідно до пункту 24 додатку до Розпорядження №374 від 15.04.1994 до пам`яток архітектури місцевого значення Львівської області віднесено віллу, споруджену в 1930 рр. ХХ ст., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

В 2018 році ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купили усі шість квартир (№№1-6) цього будинку та створили об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БОРТ 55» (далі - ОСББ «БОРТ 55»; а.с.4-7, 32-33). Будинок був списаний з балансу Львівської міської ради та переданий ОСББ (розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №152 від 22.01.2019, а.с.31).

Міністерство культури України 27.06.2019 видало наказ № 501 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2019 р. за № 941/33912) «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини», яким, серед іншого:

- виклало у новій редакції Порядок обліку об`єктів культурної спадщини (далі Порядок №501);

- зобов`язало органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій до 01 жовтня 2019 року подати Міністерству культури України переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день набрання чинності цим наказом за формою, згідно з додатком до цього наказу; копії рішень про взяття на державний облік об`єктів культурної спадщини відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день прийняття цього наказу та облікову документацію (за наявності).

Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації на виконання згаданого наказу від 27.06.2019 № 501 скерувало Міністерству культури України лист №16-1726/0/2-20 від 30.04.2020 (а.с.48), до якого додав переліки об`єктів культурної спадщини м. Львова та Львівської області, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини» та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; будинок АДРЕСА_2 включений до цього переліку (а.с.48 зворот).

Міністерство культури України 18.01.2021 видало наказ № 14 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» (а.с.49), відповідно до якого вирішило занести до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно законодавства, що діяло да набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини» у Львівській області згідно з переліком, відповідно до додатку. Вілла по вулиці Бортнянського Д., 55 в місті Львові в цьому додатку вказана під порядковим №90, охоронний номер 4091-Лв (а.с.50).

23.04.2021 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження 0000008 за ч. 2 ст. 298 КК України (а.с.80) з огляду на те, що встановлено факт проведення на пам`ятці архітектури (будинок за адресою АДРЕСА_1 ) самовільних робіт по надбудові, що проводяться без дозволу органу охорони культурної спадщини та фактично призводять до знищення пам`ятки архітектури.

Внаслідок проведеної реконструкції будинку №55 новим власником/власниками було добудовано третій та мансардний поверхи (а.с.139, 141-143).

При вирішенні спору суд керується такими нормами права:

Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 8 червня 2000 року № 1805-III (далі Закон №1805; в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини;

- об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

- нерухомий об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності;

- пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини;

- облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень […];

Державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: - центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; - обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради. До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить: 1) контроль за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; 2) реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; 3) ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; […] 6) занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення;

Відповідно до статті 6 Закону №1805 до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить: 1) здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; 2) подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього; 3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць; 4) затвердження науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання пам`ятки місцевого значення та її зон охорони, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини (у разі встановлення такою документацією меж території пам`ятки місцевого значення та її зон охорони); 5) затвердження науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення режиму використання пам`яток місцевого значення; 6) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; […] 13) надання дозволів на проведення робіт на пам`ятках місцевого значення (крім пам`яток археології); 14) видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; […] 16) погодження відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління; 17) укладення охоронних договорів на пам`ятки; […]

2. До повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: […] 10) надання висновків щодо відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їх власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління; 11) укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону; 12) забезпечення в установленому законодавством порядку виготовлення, встановлення та утримання охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їх територій;

Відповідно до ст.ст. 13-15 Закону №1805:

- об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України;

- занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки: а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання; б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Вилучення пам`ятки з Реєстру здійснюється лише у разі: - якщо пам`ятку зруйновано; - якщо пам`ятка археології, що не виявлена в наземних обсягових формах, досліджена на всій площі і по всій глибині культурного шару і при цьому не виявлено об`єктів культурної спадщини, які підлягають консервації або музеєфікації на місці та подальшому використанню; - якщо пам`ятка втратила предмет охорони.

Здійснення права власності на об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками, врегульовано ст. 18 Закону №1805. Серед іншого, особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою, за винятком наймача державної або комунальної квартири (будинку), забороняється передавати цю пам`ятку у володіння, користування чи управління іншій особі без погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Міністерство культури України видало наказ від 27.06.2019 № 501, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2019 р. за № 941/33912 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини», відповідно до абзацу третього частини другої статті 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини» у межах повноважень, визначених Положенням про Міністерство культури України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 495, вирішило:

1. Внести зміни до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2013 року за № 528/23060, виклавши його у новій редакції [...];

4. Органам виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій:

до 01 жовтня 2019 року подати Міністерству культури України:

- переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день набрання чинності цим наказом за формою, згідно з додатком до цього наказу;

- копії рішень про взяття на державний облік об`єктів культурної спадщини відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день прийняття цього наказу та облікову документацію (за наявності) [...].

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини (далі Порядок №501) передбачає взяття на облік визначає єдину систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів. У цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:

- Державний реєстр нерухомих пам`яток України - банк даних, сформованих за єдиними ознаками та принципами, що містить відомості про пам`ятки культурної спадщини (далі - Реєстр); […]

- критерії - сукупність ознак об`єкта культурної спадщини, класифікації його за типами та видами, що визначені абзацами третім та четвертим статті 1 та статтею 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (далі - Закон), яким він має відповідати для набуття правового статусу пам`ятки; […]

- об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом - об`єкт культурної спадщини, який набув статус пам`ятки відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, в тому числі відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР;

Система обліку об`єктів культурної спадщини включає комплекс заходів із взяття на облік об`єкта культурної спадщини, оформлення облікової документації, занесення чи незанесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, ведення Реєстру, інвентаризації об`єктів культурної спадщини, включення до Реєстру об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, формування облікових справ та внесення змін до Реєстру (зміна категорії пам`ятки та вилучення пам`ятки з Реєстру).

Суб`єктами прийняття рішення про занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, внесення змін до відомостей Реєстру, передбачених абзацами другим - п`ятим пункту 1 розділу V цього Порядку, внесення змін до Реєстру відповідно до категорії пам`яток є: - Кабінет Міністрів України - щодо пам`яток національного значення; - Мінкультури - щодо пам`яток місцевого значення.

Порядок №501 такі деталізує процедури щодо обліку об`єктів культурної спадщини (кожній процедурі присвячено окремий розділ): II. Взяття на облік об`єкта культурної спадщини; III. Оформлення облікової документації; IV. Занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру; V. Ведення Реєстру; VI. Інвентаризація об`єктів культурної спадщини; VII. Формування облікових справ; VIII. Вилучення пам`яток із Реєстру; IХ. Особливості включення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом №1805.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

аналіз наведених вище положень Закону №1805, котрий набрав чинності 12.07.2000, а також прийнятого на його реалізацію Порядку №501 (визначає процедурні моменти обліку об`єктів культурної спадщини) дозволяє зробити висновок, що після врегулювання в 2000 році суспільних відносин у сфері охорони культурної спадщини законом України (до того часу тривав перехідний період та діяло законодавство УРСР) набуття статусу пам`ятки культурної спадщини відбувалося такими двома шляхами:

1) взяття на облік нововиявленого об`єкта культурної спадщини, оформлення на нього облікової документації та занесення до Реєстру шляхом прийняття відповідного рішення;

2) включення до Реєстру тих об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом №1805. У цьому випадку включення до Реєстру відбувається за особливою (відмінною) процедурою, визначеною розділом IХ «Особливості включення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом» Порядку №501:

1. Мінкультури забезпечує включення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом: - пам`яток всесоюзного, республіканського значення - за категорією національного значення шляхом підготовки проекту постанови Кабінету Міністрів України про занесення пам`ятки до Реєстру за категорією національного значення; - інших пам`яток - за категорією місцевого значення шляхом прийняття рішення про занесення таких пам`яток до Реєстру за категорією місцевого значення.

2. Мінкультури приймає рішення про невключення об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, виключно у разі, якщо такий об`єкт не підлягає занесенню до Реєстру.

Не підлягають занесенню до Реєстру пам`ятки (пам`ятники, пам`ятні знаки), присвячені особам, причетним до організації та здійснення Голодомору 1932-1933 років в Україні, політичних репресій, особам, які обіймали керівні посади у комуністичній партії, вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік (крім осіб, діяльність яких була значною мірою пов`язана з розвитком української науки та культури), працівникам радянських органів державної безпеки, подіям, пов`язаним з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті.

3. У разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, його включення до Реєстру здійснюється без облікової документації.

4. Рішення про занесення об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, до Реєстру, має містити: найменування; вид, тип, категорію; дату утворення; місцезнаходження; охоронний номер. Передбачені відомості про пам`ятку визначаються в рішенні на підставі облікової документації, а у разі її відсутності - на підставі рішення про взяття на державний облік такого об`єкта відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом. Відомості щодо місцезнаходження пам`ятки коригуються, за необхідності, у разі зміни найменування (перейменування) населених пунктів, вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд на підставі інформації відповідних виконавчих органів сільських, селищних, міських рад з питань адміністративно-територіального устрою відповідного населеного пункту.

Аргументи позивача щодо протиправності розпорядження представника Президента України №374 від 15.04.1994 «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають визначну наукову, історичну, художню і містобудівельну цінність» (в частині затвердження пункту 24 додатку, яким включено до переліку пам`яток архітектури місцевого значення віллу за адресою: м. Львів, вул. Бортнянського, 55) зводяться до того, що це рішення є безпідставним, оскільки наукова, історична, художня чи містобудівельна цінність згаданого будинку як об`єкта культурної спадщини не підтверджена обліковою документацією. При цьому позивач стверджує, що оскаржене розпорядження порушує його права як власника квартири у цьому будинку.

Оцінюючи аргументи позивача щодо безпідставності оскарженого розпорядження з огляду на відсутність облікових документів на пам`ятку суд враховує такі обставини:

- державний архів Львівської області повідомив (а.с.106), що супроводжуючі документи, що стали підставою для прийняття цього рішення, а також облікова картка на пам`ятку архітектури місцевого значення за адресою : АДРЕСА_1 на зберігання в архів не надходила;

- управління охорони історичного середовища Львівської міської ради повідомило (а.с.111), що в нього відсутні документи на пам`ятку культурної спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а статус пам`ятки цей об`єкт набув відповідно до розпорядження представника Президента України №374 від 1994 «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну та містобудівельну цінність» як вілла 30-тих років ХХ століття, що за своєю ознакою представляє містобудівельну цінність того періоду; відповідно до розділу ІХ Порядку №501 в разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом №1805, його включення до Реєстру здійснюється без облікової документації.

Отже, облікова документація на вказану пам`ятку з невстановлених причин дійсно відсутня в архіві та/або місцевому органі охорони культурної спадщини.

Разом з тим, рішення про надання статусу пам`ятки прийняте уповноваженим на те суб`єктом владних повноважень ще в 1994 році. Закон України №1805, що набрав чинності в 2000 році, та прийнятий на реалізацію його положень Порядок №501 прямо передбачають включення об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, до Реєстру у випадку відсутності облікової документації на цей об`єкт - тобто без облікової картки та іншої документації, що на підставі якої було прийняте рішення про надання статусу пам`ятки, до 1991 року - повноважними органами УРСР, а в період з 1991 по 2000 рік незалежної України (виняток встановлено для пам`яток, що підпадають під законодавство про декомунізацію).

Отже, чинне законодавство в сфері охорони культурної спадщини не передбачає необхідності доведення підстав прийняття (іншими словами обґрунтованості) рішень про взяття на державний облік пам`яток, що були прийняті відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом №1805, тобто до 12.07.2000. Такі пам`ятки за категорією місцевого значення беруться під охорону шляхом прийняття рішення Мінкультури про занесення їх до Реєстру за категорією місцевого значення. Тому аргументи позивача про безпідставність оскарженого розпорядження від 15.04.1994 з огляду на відсутність облікової документації на пам`ятку є помилковими та не доводять протиправності оскарженого рішення, а його позовні вимоги, що ґрунтуються на таких аргументах, є безпідставними.

Суд також зауважує, що ОСОБА_1 придбав квартиру у будинку за адресою: АДРЕСА_1 (4-7) 14.12.2018, тобто більше ніж через 24 роки після того, як цей будинок отримав статус пам`ятки архітектури місцевого значення на підставі оскарженого розпорядження 15.04.1994. Більше того, цей об`єкт культурної спадщини на підставі розділу ІХ Порядку №501 внесений Міністерством культури та інформаційної політики України до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (охоронний №4091-Лв. В). Отже, навіть у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ЛОДА цей будинок не втратить статусу пам`ятки архітектури місцевого значення в силу перебування у згаданому Реєстрі. Тому обраний позивачем спосіб захисту заявлених ним прав та інтересів (можливість розпоряджатися квартирою та будинком без необхідності погоджувати свої дії з органом охорони культурної спадщини) є неналежним, оскільки не призведе до досягнення заявленої позивачем мети (зняття обмежень на розпорядження будинком) навіть у випадку повного задоволення позовних вимог.

З огляду на хронологію подій, наведених вище у цьому рішенні (придбання трьома родичами усіх квартир у двоповерховому будинку, що є пам`яткою архітектури, реконструкція будинку шляхом добудови двох поверхів, внаслідок чого пам`ятка втрачає автентичність, реєстрація кримінального провадження за фактом знищення пам`ятки, після чого один із співвласників звертається до суду з позовом про скасування рішення про присвоєння будинку статусу пам`ятки), суд схильний розцінювати позов ОСОБА_1 як зловживання процесуальними правами (подання позову у спорі, який має очевидно штучний характер). Надана адвокатом позивача історико-архітектурна довідка не є історичною довідкою в розумінні Порядку №501 та в принципі не доводить будь-яких обставин в контексті правомірності оскарженого розпорядження 1994 року, проте наглядно ілюструє стан пам`ятки в 2017 році до її придбання Гринівами та її актуальний після реконструкції (а.с.141-143). Разом з тим, відповідач та прокурор не надали суду доказів, достатніх для встановлення ролі ОСОБА_1 в реконструкції пам`ятки шляхом добудови двох поверхів (окрім позивача, власниками квартир у цьому будинку також є ОСОБА_3 та ОСОБА_3 . З огляду на це суд обмежується висновком про безпідставність позовних вимог та не застосовує до позивача процесуальних наслідків, передбачених статтею 45 КАС України.

З огляду на висновок суду по суті позовних вимог та встановлені ст. 139 КАС України правила розподілу понесені позивачем судові витрати покладаються судом на ОСОБА_1 . Повне рішення виготовлене 17.04.2023.

Керуючись ст.ст.19-22,25-26,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Москаль Р.М.