Справа № 520/3490/22
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 р. Справа № 520/3490/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.10.22 по справі № 520/3490/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.04.2021 №0-2030, прийняте ГУ ДПС у Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.04.2021 №0-2030, прийняте ГУ ДПС у Харківській області;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 25.11.2021 №0-2037, прийняту ГУ ДПС у Харківській області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу, оскільки останні складені з порушенням законодавства, не містять розрахунків суми податкового зобов`язання, інформації щодо об`єкту та бази оподаткування. На підставі того, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, сума грошового зобов`язання не є узгодженою, відтак податкова вимога від 25.11.2021 №0-2037 є також протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 закрито провадження у адміністративні справі №520/3490/22 у частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 07.04.2021 №0-2030 та податкової вимоги від 25.11.2021 №0-2037.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 07.04.2021 №0-2030 на суму 18 906,56 грн., яким ОСОБА_1 нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік.

Стягнуто з Головного управління ДПС в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.01.2022 позивачу на праві власності у 2020 році належали об`єкти нежитлового фонду, а саме: нежитлова будівля літ. «Д-1» загальною площею 673,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 30.03.2018 (сторінка 1 Реєстру); нежитлова будівля літ. «Г-1» загальною площею 673,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 30.03.2018 (сторінка 2 Реєстру); нежитлова будівля літ. «Л1-1» загальною площею 121,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 30.03.2018 (сторінка 2 Реєстру); нежитлова будівля літ. «ЛЛ2-1» загальною площею 288,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 30.03.2018 (сторінка 3 Реєстру); нежитлова будівля літ. «ЕЕ1-1» загальною площею 139,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 30.03.2018 (сторінка 3 Реєстру); нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 673,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 22.05.2018 (сторінка 4 Реєстру); нежитлова будівля літ. «Б-1» загальною площею 673,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 22.05.2018; (сторінка 4 Реєстру); нежитлова будівля літ. «Е1-1» загальною площею 252,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 22.05.2018 (сторінка 4 Реєстру); нежитлова будівля літ. «Л2-1» загальною площею 288,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 22.05.2018 (сторінка 4 Реєстру); нежитлова будівля (склад) літ "Х-1" 1/2 частки у праві власності на нежитлову будівлю загальною площею 812,7 кв.м (тобто позивачу належить 406,35 кв.м), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, дата державної реєстрації 22.05.2018 (сторінка 6 Реєстру).

Крім того, позивачу на праві власності у 2020 році належали об`єкт житлового фонду, а саме: 1/4 частки у праві власності на квартиру загальною площею 89,5 кв.м, (тобто позивачу належить 22,38 кв.м), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 04.04.2017 (сторінка 5 Реєстру).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.01.2022 позивачу на праві власності у 2021 році належали, крім зазначених: квартира загальною площею 45,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 18164070, дата державної реєстрації 30.03.2011 (сторінка 7 Реєстру).

07.04.2021 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №0-2030 на суму 18 906,56 грн., яким позивачу нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік.

Вказане податкове повідомлення-рішення відправлено податковим органом засобами поштового зв`язку за податковою адресою платника податків (позивача), а саме: АДРЕСА_2 . Проте конверт повернуто поштою на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання, копія якого наявна у матеріалах справи.

З метою погашення податкового боргу відповідач сформував податкову вимогу форми «Ф» від 25.11.2021 №0-2037 на суму податкового боргу на суму 21 035,64 грн. та надіслав на податкову адресу платника податків (позивача), а саме: АДРЕСА_2 , яка вручена позивачу у відділенні поштового зв`язку 14.12.2021.

Зі змісту позову встановлено, що у податковій вимозі відсутні розрахунки указаних сум податкового боргу, у зв`язку з чим представником позивача 15.12.2021 до податкового органу подано адвокатський запит щодо отримання копій податкових повідомлень-рішень разом з усіма додатками до них, на підставі яких прийнято податкову вимогу від 25.11.2021 №0-2037 та розрахунку суми податку на нерухоме майно, згідно податкових повідомлень-рішень

За результатами розгляду запиту, листом від 24.12.2021 №58803/6/20-40-24-14-26 відповідач повідомив позивача, що у ході відпрацювання адвокатського запиту встановленні розбіжності між даними ДПС України та даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та запропоновано позивачу звернутися до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки та подальшого вірного нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Водночас зазначив, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, контролюючий орган за податковою адресою платника податків проводить перерахунок суми податку та надсилає (вручає) останньому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до контролюючого органу для усунення розбіжностей.

Не погодившись з прийнятими контролюючим органом рішеннями, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Відповідно до пп.пп. 4.1.1, 4.1.3 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах зокрема як загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу; невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків, зокрема, зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Тобто, платник податків зобов`язаний сплатити відповідні податки у встановленому законом розмірі та у встановлений строк, в свою чергу невиконання чого тягне за собою притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 265.1 ст. 265, п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України, податок на майно, складовою якого є податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком. Специфіка місцевих податків полягає в тому, що їх встановлюють місцеві ради (сільські, селищні або міські) відповідно до вимог та в межах, визначених Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Тобто, підставою для обчислення бази оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб є дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або оригінали документів платника податків на право власності.

Як свідчать матеріали справи, сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені позивачу податковим повідомленням-рішенням від 07.04.2021 №0-2030 в розмірі 18906,56 грн. відповідачем розраховано виходячи з бази оподаткування, обчисленої на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, копію якої відповідач надав до матеріалів справи.

В апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 873,4 кв.м., розмір частки у власності позивача становить 436,7 кв.м.

Однак, як вже вище зазначалось, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу на праві власності у 2020 році належав об`єкти нежитлового фонду, а саме: нежитлова будівля (склад) літ "Х-1" 1/2 частки у праві власності на нежитлову будівлю загальною площею 812,7 кв.м (тобто позивачу належить 406,35 кв.м), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, дата державної реєстрації 22.05.2018 (сторінка 6 Реєстру).

Вказані встановлені обставини по справі свідчать про помилковість визначення контролюючим органом бази оподаткування, оскільки позивачу на праві приватної власності належить 1/2 нежитлової будівлі (склад) літ "Х-1" загальною площею 812,7 кв.м, тобто позивачу належить 406,35 кв.м, в той час як, оскаржуване податкове повідомлення-рішення розраховано відповідачем з загальної площі приміщення 873,4 кв.м. та визначено розмір частки у власності позивача - 436,7 кв.м.

З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом всупереч приписам чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 по справі №520/3490/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова