Справа № 480/2515/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 р. Справа № 480/2515/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2022, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, повний текст складено 19.12.22 по справі № 480/2515/22

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації, оформлену листами №01-54/6399 від 01.11.2021 та № 01- 54/5490 від 22.09.2021, у видачі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, яким був її покійний чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого» як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації, оформлену листом №01-54/6399 від 01.11.2021 та № 01- 54/5490 від 22.09.2021 у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, відповідне посвідчення - "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, здійснюється відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Отож, з урахуванням норм діючого законодавства, ОСОБА_1 встановлені статуси: "дружина померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою" і "вдова ветерана військової служби" (посвідчення № НОМЕР_1 , видане 30.01.2020 року), отже, вона має право на пільги та компенсації, передбачені пунктами 5,7,8,11,12,20,23, 27 статті 20 Закону України ""Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Вказав, що п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" чітко визначено перелік осіб, віднесених до членів сімей загиблих та на яких поширюються підстави для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни. При цьому, ст. 10 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не передбачено встановлення відповідного статусу дружинам померлих учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації аварії на ЧАЕС. Відтак, правові підстави для надання ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відсутні, отже, Управління, відмовляючи у наданні позивачу такого статусу, діяло у межах та у спосіб визначений законодавством.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 без змін.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України , суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є вдовою померлого чоловіка ОСОБА_2 , який за життя був визнаний інвалідом війни I групи, мав статус особи з інвалідністю 1 групи з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мав право на пільги, встановлені для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, та ветеранів війни-учасників бойвих дій, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військового обов`язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим позивач відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.(а.с.18-23_

Позивачка є пенсіонером, інвалідом 3 групи, має право на пільги та компенсації передбачені ст.20,п.5,7,8,11,12,20,23 та 27 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується відповідними посвідченнями та довідками МСЕК (а.с.16-17).

09.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації з заявою про встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та оформлення відповідного посвідчення про пільги.

Листом від 17.12.2020 року № 01-13/06-2463 Управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації повідомило, що відповідно до абзацу першого п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» підстави для встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, відсутні.

Вказані дії були оскаржені позивачем до суду та за наслідками розгляду прийнято судове рішення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 у справі №480/2739/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Краснопільської районної державної адміністрації, оформлену листом № 01/13/06-2463 від 17.12.2020, у видачі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни; зобов`язано Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації розглянути звернення ОСОБА_1 про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, з урахуванням висновків суду. Рішення набрало законної сили 30.08.2021 року.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 у справі №480/2739/21 Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації розглянуло питання щодо надання ОСОБА_1 статусу "члена сім`ї загиблого (померлого)" як дружині померлого ветерана війни ОСОБА_2 , який за життя був визнаний особою з інвалідністю внаслідок війни 1 групи відповідно до п. 1 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Повідомило, що Міністерством соціальної політики України та Департаментом соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації були надані роз`яснення, якими зазначено, що соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_1 має статуси: "дружина померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою" та "вдова ветерана військової служби".

Після опрацювання питання 06.09.2021 прийнято рішення, що правові підстави для надання ОСОБА_1 статусу "члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" відповідно до статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відсутні, про що листом від 22.09.2021 №01-54/5490 повідомило позивача (а.с.30).

Вважаючи відмову відповідача у наданні їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни протиправною, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача є неправомірною, оскільки позивач, перебувала в шлюбі до 19.11.2019 з ОСОБА_2 , який був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та особою з інвалідністю 1 групи внаслідок війни, відповідно до вимог ст. 10 Закону №3551-XII, та набула право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого інваліда війни.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно частини першої ст. 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктами 1 та 9 частини другої ст. 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як встановлено судом першої інстанції, колишній військовослужбовець ОСОБА_2 в період з 19.09 по 21.12.1989 року виконував роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС, у зв`язку із чим отримав статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, був інвалідом 1 групи та мав статус особи , яка має право на пільги, встановлені для ветеранів війни- осіб з інвалідністю внаслідок війни .

Захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується витягом з протоколу №580 від 24.12.2019 засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців , витягу з протоколу №1338 від 17.05.2018 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв. (а.с.24-25)

Відповідно до п.п2 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Згідно п.1 ст. 10 Закону № 3551-XII дія цього Закону поширюється на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був ветераном війни-особою з інвалідністю внаслідок війни в розумінні ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» так, як за життя став інвалідом внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до п. 2 ст. 10 Закону № 3551-XII чинність цього Закону поширюється на дружин померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що, «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час, виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.

Отже, зі змісту вищезазначеної норми слідує, що чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» поширюється також і на членів сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

При цьому, у розумінні абзаців 4, 7 пункту 1 статті 10 наведеного Закону до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2 , який був інвалідом 1 групи, мав статус ветерана війни- особи з інвалідністю внаслідок війни, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, доказів , що вона була одружена вдруге матеріали справи не містять, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач згідно ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни, тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення.

Посилання апелянта на лист Міністерства соціальної політики України від 01 березня 2016 року № 2936/0/14-16/172, відповідно до якого позивач як дружина померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не має права на встановлення статусу члена сім`ї загиблого і отримання посвідчення члена сім`ї загиблого, оскільки його смерть пов`язана із захворюванням, яке отримане під час ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, тому має право на соціальний захист згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказаний лист носить виключно рекомендаційний характер та не є нормативно-правовим актом.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 по справі № 480/2515/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова