Справа № 725/6328/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/6328/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Піхало Н.В.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

18 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Чернівецької митниці, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №0057/40800/22 від 12 жовтня 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 350 648,46 грн., та направити справу до митного органу на новий розгляд через неповноту проведеного провадження у справі.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 січня 2023 року позовні вимоги задоволено частково:

- скасовано постанову Чернівецької митниці Держмитслужби від 12.10.2022 року у справі про порушення митних правил №0057/40800/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 350 648 гривень 46 копійок;

- справу про порушення митних правил №0057/40800/22 за ст. 485 МК України відносно ОСОБА_1 - направити на новий розгляд до Чернівецької митниці Держмитслужби.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.01.2022 року державним інспектором відділу митного оформлення №1 м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці Бельчук О.В. складено відносно гр. України ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №0057/40800/22 (а.с.30-31).

Зокрема, зі змісту протоколу встановлено, що 27.01.2022 року о 07 год. 50 хв. на територію п/п «Порубне-Сірет» Буковинської митниці ДМСУ в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT», країна реєстрації Румунія, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , який прямував з України до Румунії в приватних справах. Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору» та до митного контролю подав закордонний паспорт громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 25.01.2019 року поліцією м.Сучава на імя ОСОБА_2 .

Під час здійснення митних формальностей, відповідно до інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС» було встановлено, що гр. України ОСОБА_1 слідував через п/п «Порубне-Сірет» м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС та до митного контролю надавав паспорт гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_3 (службова записка №168/24-70-20-05/17 від 05.03.2019 року).

Згідно з поданим до митного контролю паспортом гр. Румунії № НОМЕР_2 , виданого 25.01.2019 року поліцією м. Сучава на імя ОСОБА_2 та паспорта гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_3 виданий на гр. України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що вони видані на одну і ту ж особу.

Так, з інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС митним органом встановлено, що маючи статус «резидента» позивач неодноразово для в`їзду на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення терміном до одного року» на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN LT», країна реєстрації Румунія, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, кузов НОМЕР_4 , гр. ОСОБА_1 використав паспортний документ гр. Румунії на ім`я ОСОБА_2 з метою ухилення від сплати митних платежів.

З урахуванням вищевказаного протоколу, постановою в справі про порушення митних правил №0057/40800/22 від 12.10.2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 350 648 грн. 46 коп. (а.с.4-7).

Однак, не погоджуючись із вищевказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку та рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 червня 2022 року позов задоволено, а справу направлено на новий розгляд до Чернівецької митниці, з підстав, що останній не був присутній та не повідомлений про розгляд вказаної справи.

За наслідками нового розгляду справи на підставі протоколу від 27 січня 2022 року, складеного щодо повивача, митним органом 12 жовтня 2022 року винесено постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, а саме 350 648 ,46 грн.

Зокрема, зі змісту вказаної постанови встановлено, що позивач, з метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, щодо транспортного засобу «VOLKSWAGEN LT», країна реєстрації Румунія, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, кузов НОМЕР_4 , надано паспортний документ громадянина Румунії, що надає йому статусу «нерезидента», хоча останній є громадянином України, а тому фактично маючи статус «резидента» надав документ, який є підставою для несплати митних платежів в сумі 116 882 грн. 82 коп., тим самим вчинив дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Таким чином, митний орган дійшов висновку, що під час переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України особа надала документ, який є підставою для несплати митних платежів при ввезенні транспортних засобів особистого користування, маючи статус «резидента».

Вважаючи постанову №0057/40800/22 від 12 жовтня 2022 року протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, оскаржуючи вищевказане постанову, позивач зазначав, що митний орган прийшов до помилкового висновку про те, що він є резидентом й відповідно на нього поширюється статус громадянина-нерезидента, оскільки його постійним місцем проживання є Німеччина й відповідно з даною країною він має більш міцні зв`язки, а також в цій країні працює на постійній основі, а тому вважає, що при ввезені на митну територію України транспортного засобу він не мав умислу на вчинення дій, спрямованих на ухилення від сплати належних митних платежів.

Відповідно до п.п.14.1.213 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, резиденти це зокрема фізична особи яка має місце проживання в Україні. У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, основним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом, є її постійне місце проживання, а не її громадянство, або посвідка на постійне місце проживання.

Згідно з ч.3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно зі змістом ст.485 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Суд врахує, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Склад правопорушення включає в себе ознаки, що характеризують зовнішній акт поведінки особи, його спрямованість і наслідки, і ознаки, що характеризують самого правопорушника і його психічне ставлення до вчиненого. Ознаки складу порушення митних правил характеризують об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону порушення митних правил. Усі зазначені елементи складу порушення митних правил нерозривно поєднані між собою. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння як порушення митних правил.

Тобто, для притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 485 МК України необхідним є доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Аналогічних висновків щодо статті 485 МК України дійшов Верховний Суд у постановах від 18 червня 2020 року у справі № 638/10546/16-а, від 27 січня 2022 року у справі №640/5320/17.

Як встановлено судом, підставою для прийняття митним органом оскаржуваних постанов є дії позивача, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме: заявлення в митній декларації неправдивих відомостей.

Однак, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем у митній декларації заявлені неправдиві відомості і що при зазначенні таких відомостей умисел позивача був спрямований саме на зменшення розміру митних платежів.

Водночас, висновки відповідача, викладені у постанові, ґрунтуються на інформації, отриманій з Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 31.01.2022 року № 7.2-20-03-14/27, згідно з якою гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел. Табуни Славгородського району Алтайського краю РФ, значиться зареєстрованим за місцем проживання АДРЕСА_1 , за паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим 02.06.2000 року Новоселицьким РВ УМВСУ в Чернівецькій області. Документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 дата видачі 05.09.2018 року, орган видачі 7319 та серії НОМЕР_3 дата видачі 06.03.2014 року, орган видачі 7319. ОСОБА_1 із заявою про отримання дозволу на виїзд на ПМП з України не звертався.

Однак, в порушення вимог ст.489 Митного кодексу України, відповідачем під час розгляду справи про порушення митних правил не перевірено обставин, про які вказує позивач, зокрема, що з 12.03.2018 року ОСОБА_1 постійно мешкає в Німеччині, що підтверджується документом оформленим Муніципалітетом м.Спрінге, Німеччина, а також має дозвіл на постійне працевлаштування (а.с.13-15).

Крім того, 26.12.2021для в`їзду на територію України на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN LT», країна реєстрації Румунія, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, кузов НОМЕР_4 , гр. ОСОБА_1 використав паспортний документ гр. Румунії.

Водночас, з метою виїзду з України 27.01.2022 року о 07 год. 50 хв. митному органу надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору» та до митного контролю подав закордонний паспорт громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 25.01.2019 року поліцією м.Сучава на імя ОСОБА_2 . Тобто, позивач ввіз транспортний засіб та вивіз його як особа-нерезидент.

Колегія суддів також враховує, що згідно зі ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

В даних спірних правовідносинах транспортний засіб перебував на території України один місяць, що за умови наявності у позивача статусу особи-нерезидента не є підставою для висновку про порушення ним вимог ст. 380 МК України та вчинення умисних дій з метою ухилення від сплати митних платежів.

Отже, висновки відповідача про те, що ОСОБА_1 є особою-резидентом, не ґрунтуються на повному та всебічному встановленні обставин щодо постійного місця проживання, а не реєстрації позивача, а також обставин, в якій країні у позивача наявні більш тісні соціальні та економічні зв`язки, що має істотне значення для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст. 485 МК України.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не встановлено усіх обставин, необхідних для правильного вирішення справи про порушення митних правил, що свідчить про наявність підстав для направлення справи на повторний розгляд уповноваженим на це органом - Чернівецької митниці, а саме для належного визначення статусу позивача ОСОБА_1 як резидента чи нерезидента з урахуванням наданих ОСОБА_1 доказів, пояснень та висновків суду, оскільки це впливає на суму митних платежів при ввезенні на митну територію України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.