Справа № 160/7742/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 квітня 2023 року Справа 160/7742/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.21, прим.67, кімн.402, прим.61, кім.404) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 11.11.2022 року ВП № 70322077 про стягнення з боржника: ОСОБА_1 , основної винагороди в розмірі 10 відсотків суми фактично задоволених вимог стягувана пропорційно до фактично стягнутої за виконавчим документом суми отриманої за рахунок реалізації предмета іпотеки, але не більше за суми 221 969,24 гривень.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що його подано з порушенням вимог ст. 160,161 КАС України, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби визначені ст.287 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 частини 2 статі 287 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, ст.287 КАС України встановлено спеціальні строки на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця - у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Предметом позовних вимог є оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди , яку винесено від 11.11.2022 року ВП № 70322077, натомість позовну заяву подано до суду 13.04.2023 року.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч.6 ст.161 КАС України).

Так, у прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом, в обгрунтування якого вказано, що позивач звертався до суду щодо оскарження вказаної постанови, при цьому ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.03.2023 року у справі № 204/713/23 провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Вета», приватний виконавець виконавчого округу Дніпровської області Сивокозов Олександр Миколайович, на дії та рішення приватного виконавця під час виконання судового рішення, в порядку статті 447 ЦПК України, у частині скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 11.11.2022 року у ВП № 70322077 закрито. Роз`яснено, що постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 11.11.2022 року у ВП № 70322077 приватного виконавця виконавчого округу Дніпровської області Сивокозова Олександра Миколайовича він вправі оскаржити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Про винесення ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.03.2023 року у справі № 204/713/23 позивач дізнався лише 06.04.2023 року. З огляду на вказане позивач просив поновити строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс встановлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом особи на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

З огляду на вищевикладене, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною шостою вказаної статті передбачено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

При цьому, з позовних матеріалів вбачається, що позивач звертався раніше до суду з даною позовною заявою, при цьому ухвалою від 14.03.2023 року у справі № 204/713/23 провадження в частині оскаржуваної постанови закрито. Позивач вказав, що отримав вказану ухвалу 06.04.2023 року, та повторно, з даною позовною заявою звернувся 13.04.2023 року.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі або залишення без розгляду не зупиняє перебіг процесуального строку та не розпочинає його з початку, у такому випадку період розгляду позовної заяви та винесення ухвали про повернення позовної заяви може бути визнано судом, як такий, що пропущено з поважних причин.

Позивачем не надано доказів коли саме дізнався про існування спірної постанови від 11.11.2022 року ВП № 70322077, за яких обставин та у який строк позивач звертався до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, щодо оскарження вказаної постанови.

З огляду на вказане, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із вказаним позовом із зазначенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку та докази на підтвердження таких обставин.

Також, частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-IX, станом на 1 січня 2023 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на рівні 2 684,00 гривні.

З позовних матеріалів вбачається, що позивачем заявлено вимоги майнового характеру на загальну суму - 221 969,24 грн., таким чином сума судового збору за вимоги майнового характеру судового збору складає 2219,69 грн.

Докази сплати судового збору позовні матеріали не містять, у зв`язку з чим несплачена сума судового збору складає 2219,69 грн.

Для сплати судового збору за подання адміністративного позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду встановлені наступні реквізити: Отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Чечел.р/ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA4004632; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Щодо посилань позивача, що останній не повинен сплачувати судовий збір за подання до суду позову з огляду на приписи п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», в якій зазначено, що ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Суд зазначає, що посилання на вказану постанову Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ є помилковим, оскільки зазначені висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо застосування норм права не стосуються спірних правовідносин.

Правові засади справляння судового збору регулюються спеціальним законодавством, а процесуальне законодавство закріплює особливості судових витрат по справі, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Останнім часом серед правничої спільноти було дискусійним питання сплати судового збору за оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців.

Суд зазначає, що Цивільний процесуальний кодекс України та Господарський процесуальний кодекс України містять розділи VII та VI відповідно, які називаються «Судовий контроль за виконанням судових рішень» і згідно зі статтями 447 ЦПК України та 339 ГПК України передбачають право сторін виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України чи ГПК України, порушено їхні права.

Разом з тим, цей позов подано у порядку адміністративного судочинства. Суд зазначає, що КАС України не містить норми, яка б звільняла від сплати судового збору у даному випадку, а позивачем не надано до суду документа, який би надавав передбачені законом підстави для звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необхідність залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без руху.

Встановити позивачу строк у 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків визначених в ухвалі суду.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Дєєв