Справа № 280/4344/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 280/4344/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Львівської митниці

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року (м. Запоріжжя, суддя Бойченко Ю.П.) у справі № 280/4344/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬБАКОР"

до Львівської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-

встановив:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬБАКОР" (далі позивач) звернулось до суду із позовом до Львівської митниці (далі відповідач або скаржник), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26.01.2022 №UА209000/2022/210037/1;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.01.2022 №UА209140/2022/000108.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару від 26.01.2022 №UА209000/2022/210037/1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Разом з тим, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.01.2022 №UА209140/2022/000108 є похідною від рішення про коригування митної вартості від 26.01.2022 №UА209000/2022/210037/1, а тому ця карта також є протиправною та підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що вартість тари, упаковка товарів згідно положення ч. 10 ст. 58 МК України є складовими митної вартості, які повинні бути включені при розрахунку митної вартості, а контрактом визначено, що вартість тари та упаковки встановлюються в інших товаросупровідних документах, декларант зобов`язаний надати документ, у якому такі відомості відображені, а митний орган при перевірці правильності обчислення митної вартості міг би пересвідчитись у правильності здійснення такого розрахунку. Однак, враховуючи те, що декларантом до митного оформлення на підтвердження заявленої ним митної вартості не надано документу у якому б містилися відомості про вартість тари (упаковки), відтак, в силу припису ч. 2 ст. 58 МК України дана обставина унеможливлює застосування методу визначення митної вартості за ціною договору. Також, скаржник зазначає про необхідність застосування приписів ч. 2 ст. 58 МК України про неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною договору, оскільки до митного оформлення декларантом не надано документ, у якому повинні міститися відомості про вартість навантажувальних робіт, зважаючи на відсутність в контракті № 32А/2019D від 14.08.2019 інформації про те, що навантажувальні роботи здійснюються за рахунок продавця товару або ж інформації про те, що вартість навантажувальних робіт включена в ціну товару. Відтак, оскільки декларантом до митного оформлення не було подано документів, відомості у яких підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів, таких як вартість тари, упаковки товарів, а також вартість навантажувальних робіт, скаржник зазначає, що твердження суду першої інстанції про відсутність у митного органу підстав для витребування додаткових документів, згідно ч. 3 ст. 53 МК України, є помилковими. Скаржник вважає, що приписами ч. 3 ст. 53 МКУ не передбачено обов`язок митного органу при витребуванні додаткових документів обґрунтовувати, які саме документи можуть усунути сумніви митниці у заявленій декларантом митній вартості товарів. Вказує, що у спірному рішенні ним зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи, надання яких може усунути сумнів у їх достовірності, вказано джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач відзив на апеляційну скаргу відповідача до суду не подав.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Альбакор» () зареєстровано юридичною особою 02.06.2010, номер запису: 0027346.

Між позивачем, як покупцем та Айсленд Сіфуд ЄХФ, Ісландія (Постачальник) укладено Контракт від 13.03.2017 № 26А/2017І на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Відповідно до даного Контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж - морожене філе оселедця 6-10 шт/кг (далі - товар).

Згідно Інвойсу постачальника від 14.01.2022 № SR038I60 товар постачався за ціною 1.56 доларів США за кг товару на умовах FCA Клайпеда, Литва.

Для здійснення митного оформлення товару 25.01.2022 позивачем по електронній системі до м/п Львівської митниці було подано митну декларацію форми МД-2 (реєстраційний номер митниці 209140/2022/005750) довідковий № 2364 (згідно графи 7 МД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 903746,11грн. (тобто 45,78 грн або 1.60 доларів США за 1 кг).

Визначення митної вартості товару здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість згідно частини 10 статті 58 МК України включає вартість товару згідно рахунків - 882746,11 грн. (30794,40 доларів США х 28.6658 курс), та вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України - 21000 грн., інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України разом з митною декларацією позивачем був наданий пакет необхідних документів та додаткових документів:

- Контракт від 13.03.2017 № 26А/20171;

- інвойс від 14.01.2022 № SR038160;

- сертифікат якості від 14.01.2022 № 38160;

- міжнародна автотранспортна накладна CMR № 717993;

- договір міжнародного експедирування від 18.02.2019 №Z-58;

- рахунок на оплату транспортних витрат від 21.01.2022 №2737;

- довідка про транспортні витрати від 21.01.2022;

- експортна декларація постачальника від 21.01.2022 №22LTLC0100ЕК023СА4;

- сертифікат походження від 14.01.2022 № IS-046317-1.

25.01.2022 декларанту надійшло повідомлення від митниці, в якому зазначено про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вищевказаного повідомлення позивач надав відповідачу наявні додаткові документи, а саме:

- прайс-лист від 17.01.2022;

- калькуляція ціни товару від 14.01.2022.

Під час здійснення митного контролю відповідачем опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах та встановлено наступне:

- відповідно до пункту 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 13.03.2017 № 26А/2017І ціна договору складається з вартості продукції, включаючи вартість тари, упаковки, маркування та встановлюється в євро за 1 кг, відповідно до проформи», проте, у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі від 14.01.2022 №SR038161 відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК України;

- відповідно до пункту 1.5.9 зовнішньоекономічного контракту від 13.03.2017 № 26А/2017І на вимогу покупця можуть надаватися документи прайс-лист та калькуляція ціни, проте дані документи до митного оформлення не надавалися;

- відповідно до положень Інкотермс-2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 МК України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи, рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів: банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.01.2022 №2737, не містять відомостей щодо згаданих складових. Заявка на перевезення до митного оформлення не подана. У ЦМР від 20.01.2022 б/н у гр. 16 наявна печатка перевізника Грандтрансмісіон натомість рахунок на перевезення виставлений ОСОБА_1 ; документ, що визначає договірні відносини між цими суб`єктами відсутній. Відомості щодо складових митної вартості (транспортування та страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК України.

26.01.2022 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 26.01.2022 №UА209000/2022/210037/1, у зв`язку з тим, що наданих документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару. На цій підставі відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей з розрахунку 1,75 доларів США за кг товару.

На підставі даного рішення відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.01.2022 №UА209140/2022/000108.

Позивач не погодився з прийнятим відповідачем рішенням, але з метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів скористався правом, наданим частиною 3 статті 52 МК України та оформив 26.01.2022 нову митну декларацію форми МД-2 №UA209140/2022/006360, сплативши митні платежі згідно із заявленою позивачем митною вартістю товарів, та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою позивачем митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави 17 302,79грн.), про що зазначено в графі 47 митної декларації (під кодом « 55»).

Вважаючи спірне рішення та картку відмови контролюючого органу протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням включені у вартість товару, позивачем жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за приписами частини 10 статті 58 МК України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості, відповідно доводи відповідача про те, що така складова митної вартості не підтверджена є безпідставними. Також, судом зазначено, що жодним нормативно-правовим актом не закріплено форму або вимоги до складання інвойсів в частині того, що в них мають бути окремо відображені складові митної вартості товару, дані стосовно всіх складових вартості товару, які мають вплив на визначення митної вартості, зазначені в розділі 5 контракту, який надавався до митного оформлення та досліджувався митним органом. Стосовно ненадання позивачем до митного оформлення прайс-листа та калькуляції ціни товару, судом досліджено, що ці документи 25.01.2022 додатково надані до митного органу, а отже твердження відповідача в цій частині є необґрунтованими. Крім того, судом встановлено, що позивачем на обґрунтування витрат понесених у зв`язку із транспортуванням товару, надано всі необхідні та наявні в нього документи. Відтак, суд дійшов висновку, що митний орган мав можливість пересвідчитись у достовірності митної вартості заявленої декларантом за ціною договору та не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем та Айсленд Сіфуд ЄХФ, Ісландія (Постачальник) укладено Контракт від 13.03.2017 № 26А/2017І на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Відповідно до даного Контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж - морожене філе оселедця 6-10 шт/кг.

Згідно Інвойсу постачальника від 14.01.2022 № SR038I60 товар постачався за ціною 1.56 доларів США за кг товару на умовах FCA Клайпеда, Литва.

Для здійснення митного оформлення товару 25.01.2022 позивачем по електронній системі до м/п Львівської митниці було подано митну декларацію форми МД-2 (реєстраційний номер митниці 209140/2022/005750) довідковий № 2364 (згідно графи 7 МД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 903746,11грн. (тобто 45,78 грн або 1.60 доларів США за 1 кг).

Визначення митної вартості товару здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Разом з митною декларацією позивачем був пакет документів: контракт від 13.03.2017 № 26А/20171; інвойс від 14.01.2022 № SR038160; сертифікат якості від 14.01.2022 № 38160; міжнародна автотранспортна накладна CMR № 717993; договір міжнародного експедирування від 18.02.2019 №Z-58; рахунок на оплату транспортних витрат від 21.01.2022 №2737; довідка про транспортні витрати від 21.01.2022; експортна декларація постачальника від 21.01.2022 №22LTLC0100ЕК023СА4; сертифікат походження від 14.01.2022 № IS-046317-1.

Крім того, на виконання повідомлення відповідача позивач надав також прайс-лист від 17.01.2022 і калькуляцію ціни товару від 14.01.2022.

Апеляційним суд зазначає, що постачання товару здійснювалось на умовах FCA згідно інвойсу від 14.01.2022 № SR038I60.

В свою чергу, умови FCA Інкотермс в редакції 2010 року термін «франко-перевізник» визначають, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Згідно положень п.п. 4.2 п. 4 Упакування та маркування Контракту №26А/2017І від 13.03.2017, тара є безповоротною, її вартість врахована в вартість товару.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням включені у вартість товару, позивачем жодних витрат на пакування понесено не було, а отже за приписами ч.10 ст. 58 МК України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

Згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Як вже було зазначено, постачання товару здійснювалось на умовах FCA, а отже продавець здійснив поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

За вказаними умовами вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України не була включена в ціну товару, тому вона була включена в митну вартість.

Так, до заявленої митної вартості позивачем віднесено вартість транспортних послуг, на підтвердження чого надано довідку про транспортні витрати від 21.01.2022, договір міжнародного транспортного експедирування від 18.02.2019 №Z-58, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 є експедитором позивача і самостійно підбирає перевізника та укладає з ним договір перевезення. Крім того, позивачем подано відповідачу рахунок на оплату від 21.01.2022 №2737 на загальну суму 27000,00 грн. та встановлено, що даний рахунок виписаний експедитором ФОП ОСОБА_1 на підставі договору міжнародного транспортного експедирування від 18.02.2019 №Z-58. Також, як правильно досліджено судом першої інстанції, у міжнародній автотранспортній накладній СМR від 20.01.2022 № 171993 зазначено перевізника «Грандтрансмісіон», якого найняв експедитор шляхом укладення договору перевезення.

Згідно Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

З урахуванням викладеного, надані декларантом довідка про транспортні витрати від 21.01.2022 та рахунок на оплату від 21.01.2022 №2737, що містять детальну калькуляцію транспортних витрат, є достатніми доказами на підтвердження витрат позивача на перевезення, включених ним до заявленої митної вартості товарів.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем на обґрунтування витрат понесених у зв`язку із транспортуванням товару, надано всі необхідні та наявні в нього документи.

Апеляційний суд зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В свою чергу, зі змісту матеріалів справи вбачається, що наданих позивачем документів було достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік відповідає правилам ч. 1 ст. 53 МК України.

Натомість, доводи скаржника про необхідність застосування приписів ч. 2 ст. 58 МК України у зв`язку з неможливістю застосування методу визначення митної вартості за ціною договору, свого підтвердження не знайшли.

Таким чином, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу № 2ґ.

Отже, відповідач застосував другорядний метод визначення митної вартості товару протиправно.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена, а відтак спірне рішення та картка відмови дійсно є протиправними та підлягають скасуванню. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року у справі № 280/4344/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко