Справа № 320/11143/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

20 квітня 2023 року м. Київ № 320/11143/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в м. Києві, третіх осіб: Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ПФУ в м. Києві, третіх осіб: Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві про стягнення не виплачених позивачу сум пенсійного забезпечення - 7085,22 грн., індексації невиплаченого боргу - 417,43 грн., штрафу - 395,01 грн., а також про відшкодування моральної шкоди - 50 000,00 грн.

Зі змісту поданої до суду позовної заяви разом із доданими до неї документами слідує, що позивач фактично стверджує, що відповідачем не виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2021р. (справа №640/16682/20), що набрало законної сили 12.04.2021р. Наведеним рішенням ОАСК задоволено позовні вимоги позивача до ГУ ПФУ в м. Києві, та тим самим:

- визнано протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати з 05.03.2019р. по 13.08.2019р. 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018р.;

- зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві здійснити виплату не отриманих позивачем сум підвищення пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 05.03.2019р. по 13.08.2019р.

За результатами дослідження наданого до суду позову, суд дійшов висновку про те, що невиконання наведеного рішення суду відповідачем послугувало підставою для звернення до КОАС із новим позовом до ГУ ПФУ в м. Києві з метою зобов`язання відповідного суб`єкта владних повноважень виконати рішення суду, ухвалене по справі за №640/16682/20.

Суд зауважує на тому, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їхнього застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження і КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 03.04.2019 у справі №820/4261/18, від 09.07.2019 у справі №826/17587/18 та від 02.11.2021 у справі №620/1528/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а зазначено, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження. Зазначений спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про стягнення коштів, невиплачених на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він має право звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

За таких обставин, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.09.2022р. по справі №817/153/18, від 26.10.2022р. по справі №380/9852/21 та від 06.02.2023р. по справі №140/559/22.

З аналізу положень Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2005 № 1404-VIII вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі № 686/23317/13-а.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили. рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 170, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в м. Києві, третіх осіб: Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві про стягнення коштів .

2. Копію ухвали разом з матеріалами заяви надіслати заявнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Марич Є.В.