Справа № 440/10663/22
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10663/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Решетника В.І.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - Більди В.В.,

представника відповідача Сиромятнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі відповідач/ГУНП в Полтавській області), в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с по особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області з 08.11.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Полтавській області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 листопада 2022 року під психологічно-моральним тиском заступника начальника начальника СУ ГУНП в Полтавській області Рекуна С.С. позивача змушено написати рапорт про звільнення з органів Національної поліції без пояснення причин звільнення, однак одразу після його написання позивач написав рапорти про повернення раніше написаного рапорту та проханням не розглядати останній, так як звільнятись зі служби бажання не мав, однак ці рапорти не були розглянуті та наказом начальника ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с його звільнено зі служби за власним бажанням. Позивач звертав увагу на те, що із пункту 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, слідує, що про припинення служби в поліції за власним бажанням працівник поліції повинен попередити прямого начальника не пізніше як за три місяці до дня звільнення, отже до закінчення цього строку служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови, що між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції, було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої служба припиняється, однак будь-якого погодження щодо звільнення у строк, менший чим 3 місяці, із відповідачем не було. Зауважував, що жодних дисциплінарних проступків ним вчинено не було.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву /а.с. 30 - 34/ представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що між ОСОБА_1 та ГУНП в Полтавській області було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої він бажав звільнитися, а саме, з 08.11.2022, тому ГУНП в Полтавській області мало усі законні підстави видати наказ від 08.11.2022 № 511 о/с про звільнення позивача зі служби, при цьому доводи позивача про вчинення щодо нього психологічно-морального тиску є надуманими та нічим не підтверджені. Також вказував, що на момент надходження до ГУНП в Полтавській області рапорту позивача про відкликання попереднього рапорту про звільнення (о 16:33 08.11.2022 на електронну пошту) начальником ГУНП в Полтавській області вже було видано наказ про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням, а в подальшому листом від 06.12.2022 позивача повідомлено про неможливість реалізації його рапорту про відкликання рапорту про звільнення.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 21/.

Ухвалою від 18.01.2023 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання /а.с. 58/.

Ухвалою суду від 09.02.2023 задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків, викликано в судове засідання в якості свідків: ОСОБА_2 - заступника начальника ГУНП - слідчого управління ГУ НП в Полтавській області (службова адреса: вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014); ОСОБА_3 - заступника начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУ НП в Полтавській області (службова адреса: вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014) /а.с. 89/.

Ухвалою суду від 14.02.2023 клопотання представника позивача про виклик свідків задоволено частково. Викликано в судове засідання в якості свідків: ОСОБА_4 - начальника ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області (проспект Свободи, 166, м. Кременчук, Полтавська область); Гулак Людмилу Павлівну - начальника СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області (проспект Свободи, 166, м. Кременчук, Полтавська область); Ільчука Костянтина Миколайовича - начальника відділу кадрового забезпечення Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області (вул. 29 Вересня, 6, м. Кременчук, Полтавська область).У задоволенні іншої частини клопотання представника позивача відмовлено /а.с. 110 111/.

Протокольною ухвалою суду від 14.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.03.2023 10 год. 30 хв./а.с. 108/.

У судовому засіданні 29.03.2023 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача до 11.04.2023 10 год. 30 хв, при цьому у відповідності до частини 4 статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Розгляд справи 11.04.2023 відкладено за клопотанням представника позивача до 18.04.2023 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні 18.04.2023 позивач та його представник, які брали участь у режимі відеоконференції, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Заслухавши вступне слово учасників справи, здійснивши допит свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 після закінчення Харківського національного університету внутрішніх справ був призначений на посаду слідчого 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Миргородського відділу поліції з 24.06.2018, про що свідчить витяг з наказу ГУНП в Полтавській області від 25.06.2018 № 310о/с /а.с. 39/.

Відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області від 29.06.2022 № 273 о/с старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції з 29.06.2022 /а.с. 143/.

08.11.2022 позивачем складено рапорт на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області Євгена Рогачова, в якому викладено прохання звільнити зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням у зв`язку з небажанням в подальшому проходити службу в Національній поліції та переїздом на постійне місце проживання до іншої області. У рапорті позивач також зазначив, що рішення прийняв остаточно, просив звільнити його в найкоротший строк, а саме, 08.11.2022 /а.с. 41/.

Крім того, позивачем складено окремий рапорт від 08.11.2022 на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області Євгена Рогачова, в якому повідомлено, що рішення щодо свого звільнення зі служби в поліції не змінив та наполягає на звільненні 08.11.2022, претензій щодо звільнення не має /а.с. 42/.

08.11.2022 заступником начальника ГУНП в Полтавській області начальником слідчого управління Рекуном С.С. підписано подання на звільнення з Національної поліції за власним бажанням за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 /а.с. 44/.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління 08.11.2022 згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» /а.с. 40/.

Листом ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 927/115/12/02/09-2022 повідомлено ОСОБА_1 про те, що наказом від 08.11.2022 № 511 о/с його звільнено зі служби в поліції з 08.11.2022 /а.с. 45/. Вказаний лист повернуто без вручення «за закінченням терміну зберігання» /а.с. 46 47/.

У свою чергу 08.11.2022 на електронну пошту та 14.11.2022 засобами поштового зв`язку до ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт старшого слідчого Бахмата О.І. від 08.11.2022, в якому останній просив не розглядати та не приймати до уваги його рапорт від 08.11.2022 про звільнення з поліції за власним бажанням, так як останній написаний ним під здійсненням примусу та бажання звільнятися не мав і не має /а.с. 48, 49/.

Листом від 06.12.2022 № 1005/115/12/02/04-2022 ГУНП в Полтавській області повідомлено ОСОБА_1 про те, що рапорт від 08.11.2022 з проханням не розглядати і не брати до уваги рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням розглянуто, а також повідомлено, що рапорт про відкликання попереднього рапорту про звільнення надійшов на електронну адресу ГУНП в Полтавській області вже після видання наказу ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Підставою для видання даного наказу став поданий 08.11.2022 рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням у зв`язку з небажанням в подальшому проходити службу в Національній поліції та переїздом на постійне місце проживання до іншої області, із зазначенням конкретної дати звільнення, а саме 08.11.2022, цього ж дня подано рапорт, в якому позивачем вказано, що рішення щодо звільнення не змінив та наполягає на своєму звільненні 08.11.2022, отже, у даному випадку між позивачем та ГУНП в Полтавській області досягнуто згоди щодо конкретної дати звільнення і безпосередньо перед виданням наказу підтверджено волевиявлення, тому рапорт щодо відкликання попереднього рапорту про звільнення за власним бажанням не може бути задоволено /а.с. 53/.

Позивач, не погодившись із наказом ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с в частині звільнення його зі служби в поліції, звернувся до суду із позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України регламентовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

За приписами частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону № 580-VIII передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Підстави та порядок звільнення зі служби в поліції визначені статтею 77 Закону № 580-VIII.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: за власним бажанням.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Пунктом 4 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення №114)

Це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Згідно з підпунктом «ж» пункту 64 вказаного Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Відповідно до пункту 68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Пунктом 70 Положення № 114 визначено, що звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться: до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ.

В силу вимог частини 3 - 5 статті 59 Закону № 580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 № 1235 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 р. за № 1668/29798) затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі Порядок № 1235).

За змістом пунктів 2 3 розділу ІІІ Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235 (далі - Перелік).

До Переліку документів з питань проходження служби, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 № 1235, віднесено:

1. Рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі.

2. Подання про призначення на посаду (додаток 1).

3. Подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення (додаток 2).

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Системний аналіз викладених норм права свідчить про те, що на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням. Водночас порядок звільнення з цієї підстави врегульований пунктом 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, яке є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наразі є чинним і встановлює, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Верховний Суд України в постанові від 24 червні 2014 року у справі №21-241а14 зазначив, що така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні (стаття 38 КЗпП), обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.

У вказаному судовому рішенні Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно з якою в межах передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Відтак видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника міліції зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку, якщо таке прохання міститься у рапорті про звільнення, є правомірною.

За подібних обставин справи аналогічну правову позицію висловлював Верховний Суд у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 12 серпня 2019 року у справі №810/3376/16, від 5 вересня 2019 року у справі №820/5844/16, від 22 жовтня 2019 року у справі №804/4997/17, від 22 листопада 2019 року у справі №813/740/17, від 20 грудня 2019 року у справі №826/375/17, від 5 лютого 2020 року у справі №819/744/16, від 20 травня 2020 року у справі №804/868/16, від 30 вересня 2020 року у справі №826/16621/17, від 14 січня 2021 року у справі №822/1093/18, від 9 лютого 2021 року у справі №826/10404/16, від 23 червня 2021 року у справі №813/740/17, від 11 серпня 2021 року у справі №826/7075/16, які по суті основуються на згаданому правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 червні 2014 року у справі №21-241а14.

Предметом спору в цій справі є правомірність звільнення позивача зі служби в поліції згідно з пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Матеріалами справи підтверджено, що 08.11.2022 позивачем складено рапорт на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області Євгена Рогачова, в якому викладено прохання звільнити зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням у зв`язку з небажанням в подальшому проходити службу в Національній поліції та переїздом на постійне місце проживання до іншої області. У рапорті позивач також зазначив, що рішення прийняв остаточно, просив звільнити його в найкоротший строк, а саме, 08.11.2022 /а.с. 41/.

На вказаному рапорті міститься резолюція керівника ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022, адресована УКЗ (управління кадрового забезпечення), «оформити».

Крім того, позивачем складено окремий рапорт від 08.11.2022 на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області Євгена Рогачова, в якому повідомлено, що рішення щодо свого звільнення зі служби в поліції не змінив та наполягає на звільненні 08.11.2022, претензій щодо звільнення не має /а.с. 42/.

Перевіряючи доводи позивача про те, що вказані рапорти були написані під психологічно-моральним тиском заступника начальника начальника СУ ГУНП в Полтавській області Рекуна С.С., суд виходить з такого.

Суд зазначає, що у позовній заяві позивачем не викладено обставин, з яких можливо встановити, в чому полягав психологічно-моральний тиск, який, на переконання позивача, застосовано заступником начальника ГУНП в Полтавській області начальником СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 .

В ході розгляду справи позивачем пояснено, що 08.11.2022 під час перебування у наряді по охороні адміністративної будівлі його було знято і викликано до кабінету начальника відділення № 2 Кременчуцького РУП, в якому також перебував заступник начальника ГУНП в Полтавській області начальник СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 . У останнього виникли питання стосовно здійснення досудового розслідування в одній із кримінальних справ, яка перебувала у провадженні позивача, у зв`язку з чим зроблено зауваження щодо навмисного поганого розслідування та надалі поставлено вимогу повернути службове посвідчення і писати рапорт на звільнення, інакше буде вирішуватись питання про дисциплінарну або кримінальну відповідальність. При цьому, на думку позивача, підстави для дисциплінарної або кримінальної відповідальності були відсутні. Позивач зауважив, що начальник СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 спілкувався з ним не на підвищених тонах, водночас позивач розгубився і надалі написав рапорт так як йому сказали, та передав його заступнику начальника ГУНП в Полтавській області начальнику СУ ГУНП в Полтавській області Рекуну С.С. Через деякий час позивач зрозумів, що вчинив неправильно, і того ж дня написав рапорт з проханням не розглядати його рапорт про звільнення, який направлено до ГУНП в Полтавській області на електронну адресу та засобами поштового зв`язку.

Судом встановлено, що 08.11.2022 позивач дійсно перебував у наряді по охороні адміністративної будівлі, що підтверджується витягом з Книги нарядів ВНП № 2 КРУП ГУНП в Полтавській області /а.с. 73 75/.

При цьому 08.11.2022 до Відділення поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області прибув заступник начальника ГУНП в Полтавській області полковник поліції Рекун С.С., яким проведено оперативну нараду з приводу розкриття та досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом вбивства, про що свідчить протокол оперативної наради № 191 від 08.11.2022 /а.с. 145/.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_2 , заступника начальника ГУНП в Полтавській області начальника СУ ГУНП в Полтавській області, він 08.11.2022 виїхав у м. Кременчук, адже по району було подвійне вбивство, одночасно вирішено перевірити стан будівлі Відділення поліції № 2, умови роботи слідчих, стан розслідування кримінальних проваджень. До старшого слідчого Бахмата О.І. виникли питання стосовно досудового розслідування кримінального провадження по ст. 263 Кримінального кодексу України, оскільки по ньому не було проведено жодних слідчих дій, а також у цього слідчого були найменші показники по розслідуванню кримінальних проваджень. Оскільки ОСОБА_1 не було в кабінеті, його викликано з чергування до кабінету начальника Відділення поліції № 2. Під час бесіди на питання, чому таке відношення до справи, чи потрібна допомога, ОСОБА_1 повідомив, що не бажає працювати у поліції та має намір звільнитись, оскільки пройшов конкурс в органи прокуратури. Після цієї розмови була проведена оперативна нарада, по завершенню якої повідомлено, що ОСОБА_1 написав рапорт на звільнення. Вказаний рапорт після повернення у Полтаву в обідній час було передано управлінню кадрового забезпечення.

У показаннях свідок ОСОБА_2 стверджував, що звільнятись позивачу не пропонував, застосуванням дисциплінарної відповідальності не погрожував, а у зв`язку з недоліками досудового розслідування кримінального провадження доручив змінити керівника слідства по цьому провадженню.

Відповідно до показань ОСОБА_6 - начальника відділу кадрового забезпечення Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, він не був присутній під час розмови позивача із ОСОБА_2 , його повідомили про необхідність допомогти написати рапорт на звільнення, у зв`язку з чим у приймальні кабінету начальника ВНП № 2 він дав приклад рапорту на звільнення ОСОБА_1 , який наполягав на звільненні саме з 08.11.2022. Під час написання рапорту ОСОБА_1 був спокійний, нічого не коментував. Після цього рапорт було передано заступнику начальника ГУНП в Полтавській області начальнику СУ ГУНП в Полтавській області Рекуну С.С.

Свідок ОСОБА_4 , начальник ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, повідомив, що спілкування позивача із начальником СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 відбувалося у його кабінеті, за його присутності, розмова була звичайна без підвищених тонів, з іншими слідчими ОСОБА_2 також проводив бесіди у їхніх кабінетах, а оскільки ОСОБА_1 був на чергуванні, його було запрошено до кабінету начальника ВП № 2. Після того, як дізнався про бажання ОСОБА_1 , перепитав його, чи точно бажає звільнитись, на що отримав ствердну відповідь, при цьому емоційний стан ОСОБА_1 був звичайний.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_5 - начальника СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, яка також була присутня під час розмови позивача із начальником СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 , бесіда, яка проходила у спокійному, виваженому тоні, стосувалася розслідування позивачем кримінального провадження за ст. 263 КК України, на питання, чому кримінальне провадження належним чином не розслідується, і чи бажає він працювати, ОСОБА_1 не відповів, після наради вирішив написати рапорт на звільнення.

Отже, наведеними вище показаннями свідків не підтверджуються доводи позивача про тиск на нього з боку заступника начальника ГУНП в Полтавській області полковника поліції ОСОБА_2 , примус написати рапорт про звільнення, погрози застосування дисциплінарної або кримінальної відповідальності. Свідками, які були присутні під час розмови позивача із ОСОБА_2 , не зазначалося також про відібрання у позивача службового посвідчення. При цьому свідками підтверджено, що у відділі була відома інформація про те, що ОСОБА_1 проходить конкурс в органи прокуратури.

Виходячи з викладеного, суд відхиляє посилання позивача на те, що рапорт про звільнення зі служби ним написано під морально-психологічним тиском.

Суд зазначає, що суб`єктивне сприйняття особою певних обставин, що вплинуло на прийняття ним певного рішення, у цьому випадку про звільнення, не є тотожним тиску чи погрозам з боку керівництва та примушуванням до звільнення зі служби. Події та умови, які вплинули на прийняття відповідного рішення, не змінюють тієї обставини, що це рішення відповідає волі особи і є усвідомленим, на відміну від рішення, прийнятого внаслідок погроз.

Зважаючи на те, що у рапорті про звільнення від 08.11.2022 позивач просив звільнити його саме з 08.11.2022, а керівником ГУНП в Полтавській області на ньому поставлено резолюцію щодо оформлення документів, суд дійшов висновку, що сторони трудового договору домовилися про звільнення у більш короткий строк, ніж передбачено пунктом 68 Положення №114, відтак видача ГУНП в Полтавській області наказу про звільнення позивача зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку є правомірною.

Суд також звертає увагу на те, що стаття 77 Закону України «Про Національну поліцію», як і пункт 64 Положення № 114 не передбачають обов`язків роботодавця стосовно перевірки наявності поважних причин для звільнення за власним бажанням, як і будь-яких додаткових умов для можливості звільнення за власним бажанням.

Стосовно подання позивачем рапорту із проханням не розглядати та не приймати до уваги його рапорт від 08.11.2022 про звільнення з поліції за власним бажанням, так як останній написаний ним під здійсненням примусу та бажання звільнятися не мав і не має, судом встановлено, що на електронну пошту ГУНП в Полтавській області такий рапорт надійшов 08.11.2022 після підписання наказу ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с (згідно з поясненнями представника відповідача у відзиві о 16:33), а засобами поштового зв`язку 14.11.2022, що також підтверджено показаннями свідка ОСОБА_3 - заступника начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУ НП в Полтавській області, яким здійснювалася підготовка проєкту наказу, і який зазначив, що рапорт ОСОБА_1 було передано до служби кадрового забезпечення близько 13 години 08.11.2022, а наказ підписано близько 14 години цього ж дня, про подання ОСОБА_1 рапорту про відкликання попереднього рапорту про звільнення відомості були відсутні.

Крім того, листом від 06.12.2022 № 1005/115/12/02/04-2022 ГУНП в Полтавській області також повідомлено ОСОБА_1 про те, що рапорт про відкликання попереднього рапорту про звільнення надійшов на електронну адресу ГУНП в Полтавській області вже після видання наказу ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», тому рапорт щодо відкликання попереднього рапорту про звільнення не може бути задоволено /а.с. 53/.

Отже, зважаючи на те, що рапорт позивача із проханням не розглядати та не приймати до уваги його рапорт від 08.11.2022 про звільнення з поліції за власним бажанням надійшов після видання наказу ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с, його подання не впливає на правомірність наказу ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с та у свою чергу не є законодавчо визначеною підставою для скасування такого наказу відповідачем.

Підсумовуючи наведене, суд констатує, що наказ ГУНП в Полтавській області від 08.11.2022 № 511 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції прийнято за наявності підстав (рапорту позивача про звільнення) та з дотриманням порядку, передбачених законодавством, тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування не підлягають задоволенню, як і похідні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Таким чином у позові належить відмовити у повному обсязі.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Беручи до уваги те, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, доказів понесення судових витрат відповідачем не надано, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 квітня 2023 року.

Головуючий суддя М.В. Довгопол