Справа № 420/6126/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6126/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова В.Ф.,

секретар Стрезєва А.В.,

за участю:

представника позивача Яресько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дії протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач, Сувороський ВДВС) в якому просить про таке:

- визнати протиправними дії Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в особі старшого державного виконавця Супильник Вероніки Григорівни, щодо винесення Постанови про стягнення виконавчого збору від 05.03.2020 року в рамках виконавчого провадження ВП №52645771;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 05.03.2020 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №52645771;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2020 року ВП №61505032.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і зазначив, що позивач постійно проживає у державі Ізраіль, а прибувши у 2022 році в Україну йому стало відомо про наявність арешту на майно. При вирішенні питання про його зняття встановив, що відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору. Вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження є протиправними, оскільки виконавче провадження по якому вони відкриті закрито у зв`язку з поверненням виконавчого документу і виконавча служба не здійснювала жодних дій по його виконанню.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений двічі належним чином шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, відзив на позовну заяву не направлено.

Судом встановлені такі обставини по справі.

22.01.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 523/15386/14-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства „Родовід Банк" заборгованість в сумі 17 898,08 дол.США.

12.10.2016 року старшим державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси на підставі виконавчого листа було видано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52645771.

05.03.2020 року Сувороським ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання.

05.03.2020 року Сувороським ВДВС винесено Постанову про стягнення виконавчого збору, в якій постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 43897,26 та 1789,81 доларів США.

11.03.2020 року на підставі Постанови про стягнення виконавчого збору відкрито виконавче провадження № 61505032 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 43897,26 грн.

Зазначені постанови є предметом оскарження у цій справі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із такого.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актам

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, (далі - Інструкція) розробленою відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і Закону України "Про виконавчі провадження", яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавчі провадження" підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Спір у цій справі виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Судом встановлено, що з позивача жодних сум по виконавчому провадженню не було стягнуто і відповідач не надав доказів протилежного чи вжиття заходів виконання по цьому виконавчому провадженню.

Таким чином, стягнення суми виконавчого збору та винесення постанови про її стягнення, постанови про відкриття виконавчого провадження, дає підстави прийти суду до висновку, що такі рішення є протиправними, оскільки при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року по справі № 2540/3203/18.

Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанова про стягнення виконавчого збору від 05.03.2020 року ВП №52645771 та постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2020 року ВП №61505032 є протиправним та підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо винесення Постанови про стягнення виконавчого збору від 05.03.2020 року в рамках виконавчого провадження ВП №52645771;

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 05.03.2020 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №52645771;

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2020 року ВП №61505032.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.04.2023 року.

Суддя Попов В.Ф.