Справа № 160/5230/23
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2023 року Справа № 160/5230/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-
17.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому позивач просить:
- визнати незаконним та скасувати пункт 1 Наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02 лютого 2023 року № 158 к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП»;
- визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 62 о/с від 07 лютого 2023 року щодо звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 );
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
В обґрунтування позовних вимог позивачем в позові зазначено наступне. ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції з 12.08.2008 р., звільнений на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.02.2023 року № 158 к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Зазначений наказ реалізований наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.02.2023 року № 62 о/с про звільнення зі служби в поліції, за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Вказані накази відповідача є незаконними.
Висновок службового розслідування не містить доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. З наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності вбачається, що, на думку відповідача, ОСОБА_1 не дотримався заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, не здійснив заходів щодо з`ясування обставин кримінального правопорушення, прийняв передчасне рішення про закриття кримінального провадження, не провів всебічного, повного досудового розслідування у кримінальних провадженнях та не повідомив безпосереднього керівника про залишення робочого місця 11.01.2023 р. і підстави виїзду за межі підрозділу.
Під час проведення службового розслідування, всупереч вимогам ч. 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту, позивачу не було запропоновано надати письмові пояснення за фактом залишення робочого місця. Про здійснення позивачем виїзду для вручення повістки керівництву було достеменно відомо.
Також, у чинному законодавстві відсутнє тлумачення терміну «прийняття передчасного рішення про закриття кримінального провадження», відтак, даний термін для вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності міг бути застосований лише як загальновизнана назва таких дій та повинен був докладно розкритий у висновку службового розслідування, чого у даному випадку зроблено не було.
Також, при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не було взято до уваги, що досудове розслідування за фактом отримання позивачем неправомірної вигоди на сьогодні триває, жодна особа не визнана винною у вчиненні вказаного правопорушення.
Вирішення питання про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, не залежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності.
Факту порушення позивачем службової дисципліни в ході службового розслідування не встановлено.
Підстави, вказані у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, жодним чином не підтверджені, ґрунтуються виключно на припущеннях.
Враховуючи вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2023 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/5230/23 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також витребувано додаткові докази у справі.
06.04.2021 р. від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. 07.02.2023 року наказом ГУНП № 62 о/с старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Раца О.М. (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 07.02.2023 року.
Підставою видання наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції став наказ ГУНП від 02.02.2023 року № 158к, яким на останнього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Також, членами дисциплінарної комісії ГУНП в Дніпропетровській області під час здійснення перевірки порядку ведення єдиного обліку в Криворізькому РУП ГУНП було виявлено факти неналежної організації роботи слідчо-оперативної групи на місці події, що потягло за собою не внесення відомостей до ЄРДР заяв і повідомлень громадян з явними ознаками кримінального правопорушення та списання матеріалів до справи.
Крім того, капітан поліції ОСОБА_1 , 14.10.2022 та 17.11.2022, будучи старшим слідчо-оперативної групи Криворізького РУП ГУНП під час реагування на повідомлення громадян, не здійснив заходів, направлених на виявлення, фіксацію, вилучення та пакування слідів кримінального правопорушення, речових доказів, установлення свідків та потерпілих, з`ясування обставин кримінального правопорушення, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого їх дослідження та встановлення осіб, які його вчинили.
11.01.2023 капітан поліції ОСОБА_1 не забезпечив належного зберігання вогнепальної зброї та залишив її без нагляду.
Крім того, 11.01.2023 р. позивач не повідомив безпосереднього керівника про залишення робочого місця і підстави виїзду за межі підрозділу
Отже, висновками службового розслідування доведено наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Таким чином, оскаржувані накази відповідають вимогам законодавства.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Частиною 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 62 о/с від 07.02.2023 р. ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
12.01.2023 р. Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ № 82 про організацію проведення службового розслідування.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 233 продовжено строк проведення службового розслідування.
02.02.2023 р. складено та затверджено висновок за результатами службового розслідування.
Відповідно до висновку службовим розслідуванням встановлено наступні обставини.
Встановлено, що 11.01.2023 о 12.20 капітан поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на службі з вогнепальною зброєю, у цивільному одязі, на власному автомобілі марки «Фольксваген Гольф 6», н.з. НОМЕР_2 , прибув за місцем мешкання громадянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , залишив вказаний транспортний засіб на відстані близько 100 метрів від її домоволодіння. У подальшому остання підконтрольно передала поліцейському неправомірну вигоду в сумі 15 000 доларів США, після чого працівниками Дніпропетровського управління ДВБ НП України, ТУ ДБР та прокуратури Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_1 було затримано.
ОСОБА_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.
Відповідно до змісту ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2023, встановлено, що до капітана поліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, до 12.03.2023, з можливістю внесення застави у розмірі 1 035 600 гривень.
30.01.2023 членами дисциплінарної комісії ГУНП в Дніпропетровській області під час здійснення перевірки порядку ведення єдиного обліку в Криворізькому РУП ГУНП було виявлено факти неналежної організації роботи слідчо-оперативної групи на місці події, що потягло за собою не внесення відомостей до ЄРДР заяв і повідомлень громадян з явними ознаками кримінального правопорушення та списання матеріалів до справи.
Капітан поліції ОСОБА_1 , 14.10.2022 та 17.11.2022, будучи старшим слідчо-оперативної групи Криворізького РУП ГУНП під час реагування на повідомлення громадян, не здійснив заходів, направлених на виявлення, фіксацію, вилучення та пакування слідів кримінального правопорушення, речових доказів, установлення свідків та потерпілих, з`ясування обставин кримінального правопорушення, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого їх дослідження та встановлення осіб, які його вчинили.
11.01.2023 капітан поліції ОСОБА_1 не забезпечив належного зберігання вогнепальної зброї та залишив її без нагляду, чим порушив вимоги підпунктів 1,3 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70.
Крім того встановлено, що 11.01.2023 р. ОСОБА_4 не повідомив безпосереднього керівника про залишення робочого місця та підстави виїзду за межі підрозділу.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.02.2023 року № 158 к за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту НП України, статті 2, пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1, 3 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, пункту 6 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 № 575, підпункту 1 пункту 3 розділу VІ Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, пунктів 7, 21 посадової інструкції від 12.03.2021 № 45/8-2-661, Присяги поліцейського, що виразилось у не дотриманні вимог заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, не здійснення заходів для з`ясування обставин кримінального правопорушення, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого їх дослідження під час перебування у слідчо-оперативній групі, прийнятті передчасного рішення про закриття кримінального провадження, не проведенні всебічного, повного досудового розслідування у кримінальних провадженнях, не повідомленні безпосереднього керівника про залишення робочого місця 11.01.2023 та підстави виїзду за межі підрозділу, тобто скоєнні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, застосовано до старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 (0046302) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Позивач, не погодившись із наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення, звернувся до суду із вказаним позовом.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 вказаного Закону України у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 зазначеного Закону України поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Метою «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 розділу II «Правил етичної поведінки поліцейських» під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Відповідно до п. 3 розділу IV «Правил етичної поведінки поліцейських» поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Згідно з абз. 5 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.
За приписами частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області в ході службового розслідування встановлено наступні обставини.
Встановлено, що 11.01.2023 о 12.20 капітан поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на службі з вогнепальною зброєю, у цивільному одязі, на власному автомобілі марки «Фольксваген Гольф 6», н.з. НОМЕР_2 , прибув за місцем мешкання громадянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , залишив вказаний транспортний засіб на відстані близько 100 метрів від її домоволодіння. У подальшому остання підконтрольно передала поліцейському неправомірну вигоду в сумі 15 000 доларів США, після чого працівниками Дніпропетровського управління ДВБ НП України, ТУ ДБР та прокуратури Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_1 було затримано.
ОСОБА_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.
Відповідно до змісту ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2023, встановлено, що до капітана поліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, до 12.03.2023, з можливістю внесення застави у розмірі 1 035 600 гривень.
Хоча вказані накази і винесені на підставі відомостей, наявних у матеріалах відповідного кримінального провадження, розпочатого відносно позивача, однак ґрунтуються на самостійних правових підставах.
Так, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII).
Вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.
Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна зосереджуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
При цьому слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Отже, доводи позивача про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність відповідного судового рішення (вироку), яке набрало законної сили, яке би підтверджувало факт учинення ним діяння, що ставиться йому в провину, є безпідставними.
Суд зазначає, що в силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.04.2019 р. у справі № 802/1172/17-а.
Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.
Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи, свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 160/1750/19.
Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17.

З урахуванням положень частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до даного виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 у справі №804/1831/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, натомість відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність рішень, що оскаржуються.

Таким чином, наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.02.2023 року № 158 к, наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.02.2023 року № 62 о/с відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук