Справа № 140/2313/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року ЛуцькСправа № 140/2313/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс (далі ТзОВ Автодімсервіс) звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000149/2 від 30 грудня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ Автодімсервіс з метою декларування та митним оформленням імпорту товару уповноважено митного брокера ПП СІА-БРОК 29.12.2022 подати електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №22UA31U0, згідно якої задекларовано ввезення в Україну позивачем в митному режимі імпорт партію товару у кількості 84 товарних позицій торгівельної марки QH, а саме автомобільних запчастин, які поставлялися відповідно до умов контракту № 07/05/18 від 07.05.2018, укладеного з іноземною компанією QUINTON HAZELL FRANCE.

Митна вартість декларантом визначена за основним методом щодо товарів, які імпортуються, додавши до митної декларації документи на підтвердження митної вартості.

Заявлена загальна митна вартість товару була визначена у розмірі 1 865 674,74 грн, до її складових включено, крім фактурної вартості, також вартість транспортування товару в сумі 3866 грн.

За наслідком розгляду вищевказаних документів 29.12.2022 відповідачем було направлено електронне повідомлення про те, що подані до митного оформлення товару документи містять розбіжності, у зв`язку з чим запропоновано надати додаткові документи на підтвердження митної вартості. У відповідь на вказане повідомлення 30.12.2022 позивач надав митниці додаткові документи, однак відповідач прийняв рішення від 30.12.2022 №UA205050/2022/000149/2 про коригування митної вартості товарів.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки декларантом надано всі необхідні документи, що дають можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом), не містять розбіжностей, що впливають на митну вартість, та підтверджені визначеними частиною другою статті 53 МК України документами для визначення числових значень складових митної вартості.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що ТзОВ Автодімсервіс разом з митною декларацією від 29.12.2022 №22UA31U0 подано документи, що містили розбіжності, а тому позивачу запропоновано надати додаткові документи на підтвердження митної вартості. Однак на запит митного органу не було надано всіх документів, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, а тому митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. У зв`язку з цим митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної у Держмитслужби, зокрема на підставі даних митної декларації від 05.09.2022 №UA205140/2022/62510, яка в минулому була подана ТзОВ Автодімсервіс.

З огляду на вищевикладене вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів від 30.12.2022 №UA205050/2022/000149/2 прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач вказуючи в повідомленні від 29.12.2022 на відсутність усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, так і не конкретизував, яких саме даних йому було недостатньо для визначення митної вартості в означений спосіб. Вказує на те, що невідповідність статистичної вартості товарів згідно інвойсів не могла бути підставою для витребування відповідачем додаткових документів.

Заперечуючи проти позову, відповідач не наводить доводів, обґрунтованих посиланням на відповідні докази щодо неможливості визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом) за умови, що подані товариством документи в своїй сукупності чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджувати ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, в т. ч. умови поставки і оплати Вважаємо, що відсутність таких доводів є фактичним визнанням відповідачем того, що вказані документи не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч. 3 ст. 53 МК України

Також зазначає, що відповідач не обґрунтував вибіркового коригування митної вартості товару, коли ним було скориговано вартість лише 6 товарних позицій із 84 наявних.

Враховуючи вищевикладене, позивач відхиляє викладені у відзиві відповідача заперечення проти позову, та просить взяти викладені в даній відповіді на відзив аргументи при розгляді справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ Автодімсервіс придбало на умовах контракту № 07/05/18 від 07.05.2018 у компанії QUINTON HAZELL FRANCE автомобільні запчастини загальною вартістю 1 865 674,74 грн, що підтверджується рахунками-фактурами (інвойсами) від 01.12.2022 №QHFR/872031, №QHFR/872032.

Виконувати дії, пов`язані з декларуванням та митним оформленням імпорту товару, позивач уповноважив митного брокера ПП СІА-БРОК.

З метою митного оформлення вказаного товару 29.12.2022 декларантом в інтересах позивача було подано митну декларацію №22UA31U0на 84 товарні позиції (автозапчастини), у якій вартість була визначена за основним методом за ціною договору (контракту).

Згідно рахунку-фактури (інвойсу) від 01.12.2022 №QHFR/872031 передбачено оплату за товари на загальну суму 26898,50 євро до 31.12.2022, тобто протягом 30 днів з дня складення інвойсу.

Відповідно до інвойсу від 01.12.2022 №QHFR/872032 передбачено оплату (передоплату) за товари на загальну суму 20909,20 євро 01.12.2022, тобто на день складення інвойсу.

До митної декларації декларантом додано:

рахунок-фактуру №QHFR/872031 від 01.12.2022;

рахунок-фактуру №QHFR/872032 від 01.12.2022;

автотранспортну накладну №704096 від 28.12.2022;

декларацію про походження товару №QHFR/872031 від 01.12.2022;

декларацію про походження товару №№QHFR/872032 від 01.12.2022;

сертифікат з перевезення (походження) товару форми ЕUR.1 А 5124215 від 12.12.2022;

рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №СФ-0001164 від 29.12.2022;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару №239 від 28.12.2022;

прейскурант від 01.12.2022;

доповнення до зовнішньоекономічного договору №2 від 18.06.2022;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №07/05/18 від 07.05.2018;

договір про надання послуг митного брокера №75 від 25.05.2012;

договір (контракт) про перевезення №1/16082021 від 16.08.2021;

заявку №26/12/22 від 26.12.2022;

копію митної декларації країни відправлення №22FRD460 від 16.12.2022.

З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару декларанту позивача 29.12.2022 направлено електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи про підтвердження визначеної митної вартості товарів, що імпортувались, а саме: додатки (додаткові угоди) до контракту від 07.05.2018 №07/05/18; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів.

У відповідь на вказане повідомлення позивач 30.12.2022 листом надіслав відповідачу наступні документи: картки рахунку 281 по товарах QUINTON HAZELL FRANCE від 2021 року; видаткові накладні від 2021 та 2022 років по оцінюваних товарах; повний прайс-лист від 2022 року; пакувальні листи до інвойсів; додаткову угоду №2 від 18.06.2020 до контракту №07/05/2018 від 07.05.2018; інвойси, за які сплачено кошти наданим платіжним дорученням від 08.12.2022 №29; лист від продавця від 12.12.2022 року б/н; оформлену митну декларацію відправника від 15.12.2022 № ; експортну декларацію країни відправлення №22FRD460; заяви від ТзОВ Автодімсервіс б/н від 29.12.2022 року та від 30.12.2022.

Водночас у цьому листі товариство зазначило, що в експортній декларації №22FRD60 помилково вказана вартість товару - 47283,00 євро, яка є статистичною вартістю товару згідно графи 46 митної декларації відправника №. В митній декларації відправника № в графі 42 вказана правильна вартість товару - 47807,70 євро. Декларантом для розрахунку митних платежів була подана вірна вартість товарів згідно інвойсів №QHFR/872031 та №QHFR/872032 - 47807,70 євро.

Крім цього, ТзОВ Автодімсервіс у цьому листі просило прийняти рішення по митній вартості товарів під брендом QUINTON HAZELL без врахування 10-ти денного терміну, по причині відсутності інших документів, що підтверджують митну вартість партії товару.

В цей же день, 30.12.2022, відповідач прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000149/2, яке обґрунтоване наступним.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності. А саме: вартість товарів, вказана в копії митної декларації країни відправлення від 16.12.2022 №22FRD460, не відповідає вартості товарів згідно інвойсів від 01.12.2022 №QHFR/872031 та №QHFR/872032. Окрім того, було встановлено, що надане декларантом платіжне доручення від 08.12.2022 року №29 містить посилання на раніше оформлені митні декларації, та не стосується оцінюваних товарів. Також, в графі 44 митної декларації було зазначено за кодом 4103 Додаткову угоду 2 від 18.06.2022, проте даний документ не було надано. Згідно п.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження заявленої митної вартості товарів, містили розбіжності, декларанту було запропоновано згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати: 1) додатки (додаткові угоди) до Контракту від 07.05.2018 №07/05/18; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів. Декларантом додатково було надано: картки рахунку від 2021 року, видаткові накладні від 2021 та 2022 років, повний прайс-лист від 2022 року, пакувальні листи до інвойсів, додаткову угоду №2 від 18.06.2020 року, інвойси, за які сплачено наданим платіжним дорученням від 08.12.2022 року №29, лист від продавця від 12.12.2022 року б/н, оформлену митну декларацію відправника від 15.12.2022 року № , заяви від ТзОВ Автодімсервіс б/н від 29.12.2022 та від 30.12.2022. Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в заяві б/н від 30.12.2022 року. Під час опрацювання наданих декларантом документів було становлено наступне. В інвойсі від 01.12.2022 №QHFR/872032 передбачена передоплата за товари, та вказано дату платежу: 01.12.2022. Декларантом надано лист від продавця від 12.12.2022 року б/н, де вказано, що оплата за платіжним дорученням від 08.12.2022 року №29 була зарахована як оплата за поточними борговими зобов`язаннями, так і оплата за інвойс від 01.12.2022 №QHFR/872032. При цьому, сума оплати в наданому платіжному дорученні є навіть меншою, ніж вартість товарів, оформлених за митними деклараціями, які вказані в графі «Призначення платежу» даного платіжного доручення. Окрім того, дане платіжне доручення оформлене 08.12.2022 року, а дата платежу за товари, вказана в інвойсі від 01.12.2022 року № QHFR/872032- 01.12.2022. Окрім того, вартість товарів, згідно наданої копії митної декларації країни відправлення від 16.12.2022 №22FRD460 та графи 46 оформленої митної декларації відправника від 15.12.2022 року № , не відповідає вартості товарів згідно інвойсів від 01.12.2022 №QHFR/872031 та №QHFR/872032. Крім того, декларантом надано додаткову угоду №2 від 18.06.2020 року, а в графі 44 митної декларації вказано додаткову угоду №2 від 18.06.2022 року. Також, надані декларантом картки рахунку від 2021 року та видаткові накладні від 2021-2022 років, не стосуються оцінюваних товарів, та не можуть вважатися документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, вимогами ч.6 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів- митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. За умови надання, згідно ст.53 Митного кодексу України документів, витребуваних митним органом, які містять достовірну, об`єктивну інформацію щодо визначення митної вартості товару, яка піддається обчисленню, і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить: товар №2 - 4,234 євро за кг; товар №3 - 4,234 євро за кг; товар №4 - 4,214 євро за кг; товар №72 - 8,0176 євро за кг; товар №75 - 8,0176 євро за кг; товар №76 - 6,1659 євро за кг (МД від 05.09.2022 №UA205140/2022/62510). Декларанту запропоновано звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 Митного кодексу України. Також зазначено, що декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або в судовому порядку.

Крім того, митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2022/002128.

Декларантом вказані товари оформлено у вільний обіг згідно МД №59U8 від 30.12.2022 з наданням гарантій, передбачених статтею 55 МК України.

Вважаючи вказане рішення митного органу протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

За правилами частини першої статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин другої, третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару запасні частини для легкових автомобілів та ненадання відповідачу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Так, до митної декларації декларантом додано, зокрема: рахунок-фактуру №QHFR/872031 від 01.12.2022; рахунок-фактуру №QHFR/872032 від 01.12.2022; автотранспортну накладну №704096 від 28.12.2022; декларацію про походження товару №QHFR/872031 від 01.12.2022; декларацію про походження товару №QHFR/872032 від 01.12.2022; сертифікат з перевезення (походження) товару форми ЕUR.1 А 5124215 від 12.12.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №СФ-0001164 від 29.12.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №239 від 28.12.2022; прейскурант від 01.12.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору №2 від 18.06.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №07/05/18 від 07.05.2018; договір про надання послуг митного брокера №75 від 25.05.2012; договір (контракт) про перевезення №1/16082021 від 16.08.2021; заявку №26/12/22 від 26.12.2022; копію митної декларації країни відправлення №22FRD460 від 16.12.2022.

Суд звертає увагу на те, що вартість товарів безпосередньо визначена у рахунках-фактурах (інвойсах) від 01.12.2022 №QHFR/872031, №QHFR/872032, а тому саме вказана ціна була врахована у складі митної вартості, зазначеної у митній декларації від 29.12.2022 №22UA31U0.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

15.09.2011 Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 15.02.2011 №3018-VI).

Відповідно до Стандартного правила 6.4 Додатка II до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Загальний додаток) Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки. Із цього правила, зокрема, випливає, що для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції (пункт 7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції)). Тобто наведене Стандартне правило передбачає, що поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або документи, відібрані співробітниками митниці.

Частиною першою статті 320 МК України передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Згідно з частиною другою статті 361 цього ж Кодексу органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Згідно з пунктом 3.5 Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 27.05.2005 №435, одним із критеріїв ризику закріплено факт того, що заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при їх увезенні на митну територію Україну.

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МК України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками (пункт 7.1 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №597).

При декларуванні товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України, у процесі оформлення МД використовується Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, та відомчі класифікатори інформації з питань державної митної справи, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011, якими, зокрема, передбачені різні форми перевірки документів та матеріалів: контроль правильності визначення митної вартості товарів (код митної формальності - 105-2); витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (код митної формальності - 106-2).

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що поглиблена перевірка документів, доданих до митної декларації, на предмет їх достовірності та правильності визначення митної вартості товару здійснюється виключно при спрацюванні системи управління ризиками або у випадках, які визначаються співробітниками митниці на основі власного досвіду чи інтуїції.

Згаданий Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, передбачає, що одним із наслідків спрацювання системи управління ризиками може бути проведення такої формальності, як витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (код митної формальності - 106-2). Проте, митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України. Факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не стосується обставин справи; він стосується фактів, які були зафіксовані під час провадження справ щодо інших товарів. Факт відхилення рівня митної вартості є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.

Таким чином, правові акти суб`єкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах у справі, а такими доказами передусім є документи, додані до митної декларації.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, і лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 №689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 МК України здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МК України та частиною першою статті 55 цього Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина четверта статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Як вказано у пункті 2 частини четвертої статті 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками, які виявлені митним органом, та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів, з метою надання декларанту реальної можливості їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, митниця вказала, що документи, які подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності. При цьому, митниця володіла інформацією щодо рівня митної вартості товару, подібного із імпортованим за призначенням, виробником, країною виробництва, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, у відповідності до чого митну вартість визначено з врахуванням МД від 05.09.2022 №UA205140/2022/62510 на товар №2 - 4,234 євро за кг; товар №3 - 4,234 євро за кг; товар №4 - 4,214 євро за кг; товар №72 - 8,0176 євро за кг; товар №75 - 8,0176 євро за кг; товар №76 - 6,1659 євро за кг.

Проте суд із такими мотивами оскаржуваного рішення не погоджується, враховуючи таке.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №808/9123/15, від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Щодо виявлених митним органом у поданих позивачем документах розбіжностей суд зазначає наступне.

Відповідач у рішенні зазначає, що вартість товару, зазначена в інвойсах від 01.12.2022 №QHFR/872031, №QHFR/872032 (26898,50 євро і 20909,20 євро) відрізняється від вартості, зазначеної в митній декларації країни відправлення від 16.12.2022 №22FRD460. Також було встановлено, що надане декларантом платіжне доручення від 08.12.2022 №29 містить посилання на раніше оформлені митні декларації, та не стосується оцінюваних товарів. Крім того, в графі 44 митної декларації було зазначено за кодом 4103 Додаткову угоду 2 від 18.06.2022, проте даний документ не було надано.

З приводу цього суд зазначає, що відповідно до положень статей 49 - 50 МК України статистична вартість ніяким чином не впливає на базу оподаткування і суму податків і зборів, що підлягали сплаті по митній декларації від 29.12.2022 №22UA31U0.

Суд звертає увагу на те, що лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною 1 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість. Натомість, митна декларація країни відправлення відповідно до частини 3 статті 53 МК України є документом, який митний орган вправі додатково витребувати з метою усунення розбіжностей, підробки чи неточності виявлених у документах, які підтверджують митну вартість та вказані у частині 1 статті 53 МК України. Митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, тому митний орган не міг посилатися на виявлені у ній розбіжності.

Таким чином, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни. Невідповідність статистичної вартості вартості товарів згідно інвойсів від 01.12.2022 №QHFR/872031, №QHFR/872032 не може бути підставою для витребування відповідачем додаткових документів.

При цьому, відповідач не взяв до уваги пояснення позивача з цього приводу, який листом від 30.12.2022 повідомив митний орган про те. що в експортній декларації від 16.12.2022 №22FRD460 помилково вказана вартість товару 47283,00 євро, оскільки в митній декларації країни відправника № в графі 42 вказана правильна вартість товару 47807,70 євро, що відповідає загальній сумі, зазначеній в інвойсах від 01.12.2022 №QHFR/872031, №QHFR/872032.

Також відповідачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином відсутність Додаткової угоди №2 від 18.06.2022 у доданих документах до митної декларації від 29.12.2022 №22UA31U0 вплинуло на визначення митної вартості. При цьому у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2022/002128 така додаткова угода відображена як долучений до митної декларації документ.

Суд погоджується із відповідачем, що платіжне доручення в іноземній валюті від 08.12.2022 №29 містить посилання на раніше оформлені митні декларації, та не стосується оцінюваних товарів, однак відсутність платіжного документа під час митного оформлення, у разі відсутності оплати за придбані товари, не є підставою ставити під сумнів визначену декларантом митну вартість, яка визначена на підставі інвойсів, та не є підставою для витребування інших додаткових документів. Крім того, відступ сторін договору від умов оплати, визначених в інвойсах, жодним чином не впливає на визначення митної вартості.

На думку суду, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначених товарів за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Частиною другою статті 64 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відтак, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

10.04.2008 Законом України №250-VІ ратифіковано протокол про вступ України до Світової організації торгівлі та про приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі.

Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням статті VII ГАТТ Оцінка товару для митних цілей та Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до статті VІІ п. 2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних цінах.

Пунктом 2 (b) даної статті Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року передбачено, що під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений (пункт 2 (с)).

Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.

Отже, за правилами ГАТТ для цілей митного оформлення товару за резервним методом під митною вартістю товару розуміється ціна такого товару, за яку він продається чи пропонується до продажу в імпортуючій країні.

Частиною шостою статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частина перша статті 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Контролюючий орган не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена на підставі МД від 05.09.2022 №UA205140/2022/62510 на товар №2 - 4,234 євро за кг; товар №3 - 4,234 євро за кг; товар №4 - 4,214 євро за кг; товар №72 - 8,0176 євро за кг; товар №75 - 8,0176 євро за кг; товар №76 - 6,1659 євро за кг, оскільки декларантом відповідно до інвойсів від 01.12.2022 №QHFR/872031, №QHFR/872032 митна вартість товарів визначена з урахуванням вартості за одиницю товару, вартість якої є індивідуально визначеною, а не визначена в кілограмах в сукупності ваги партії товару.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Тому з огляду на приписи частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не суб`єкта владних повноважень. Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 30 грудня 2022 року №UA205050/2022/000149/2 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн, що був сплачений платіжними дорученнями №4607 від 15.02.2023.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 30 грудня 2022 року №UA205050/2022/000149/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс (43006, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Андрія Марцинюка, будинок 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) судовий збір у сумі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук