Справа № 520/7519/22
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 р. Справа № 520/7519/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.12.22 по справі № 520/7519/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердому розмірі довічно та вказівку у графі "Особливості" рішення 13 від 13.10.2021"Не підлягають МП, признач.за ріш. суду в тверд. розм. - з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір поновленої пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з листопада 2021 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок, доплат та інше відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та усіх інших норм законодавства України щодо пенсій довічно та виплатити нараховані кошти з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що в листопаді 2021 року позивач отримала пенсію в розмірі 2077,67 грн., тобто на 900 грн. менше ніж отримувала раніше. В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №13 від 13.10.2021 року підставою для перерахунку пенсії було вказано "Поновлення в розмірі, який був на момент припинення (без подальших перерахунків) ", а в розділі "Особливості" зазначено "Не підлягають МП, признач. за рішенням суду в тверд. розм. з 01.07.2018 року по довічно; призначення за рішенням суду". Позивач наголосила, що в листопаді 2021 року позивачу було виплачено пенсію, що не відповідає навіть мінімальному розміру пенсії за віком (2400 грн.). На підставі викладеного просила задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, зі змісту рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року у справі №520/7929/19, вбачається,що воно не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.

Позивач вважає, що відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем оспорюваного рішення відповідача №13 від 13.10.2021 "Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 01.07.2018 по довічно; з урахуванням норм вищенаведеного чинного пенсійного законодавства.

На переконання позивача, відповідачем безпідставно встановлено особливість "Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ".

Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що з 01.11.2021 Головним управлінням було переглянуто розрахунок пенсії позивача та встановлено розмір пенсії, визначений на момент її припинення, тобто 2077,67 грн.

Таким чином, представник відповідача вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 по справі № 520/7929/19 відповідно до покладених зобов`язань.

Крім того, основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст. 2 Закону №2050 та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

На переконання представника відповідача, немає правових підстав для виплати позивачці компенсації втрати частини доходів, оскільки строки виплати нарахованої їй пенсії не порушувалися. Рішення суду від 16.09.2019 у справі №520/7929/19 виконано, поновлена пенсія нараховується та виплачується своєчасно.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року у справі №520/7929/19, адміністративний позов задоволено.

Скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 5 від 14.06.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., ) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) з липня 2018 року.

Зазначене рішення суду набрало законної сили.

В листопаді 2021 року позивач звернулась із заявами до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в яких просила пояснити причини суттєвого зменшення розміру її пенсії, а також поновити ОСОБА_1 виплату пенсії у повному розмірі.

Листом №2000-0222-8/145740 від 22.11.2021 року відповідач повідомив позивача про те, що загальний розмір пенсії за віком позивача складає 2077,67 грн.

Листом №2000-0222-8/161263 від 21.12.2021 та листом від 24.12.2021 року відповідач повідомив позивача про те, що з 10.11.2021 року пенсійна справа ОСОБА_1 переглянута та приведена у відповідність, враховуючи рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року. Розмір пенсії визначеного на дату припинення пенсії складає 2077,67 грн.

Не погоджуюсь із діями суб`єкта владних повноважень позивач звернулась до Харківського окружного суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки рішення суду від 16.09.2019 року у справі №520/7929/19 виконано, пенсія позивачу нараховується, отже дії відповідача є правомірними.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо нарахування компенсації втрати частини доходів звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії припиняється на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Винятки були встановлені для громадян, які проживають за кордоном, якщо пенсія їм призначена внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. У цих випадках пенсія виплачується і за відсутності міжнародного договору (частина друга статті 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення"). При цьому, відповідний механізм виплати таких пенсій врегульований Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок переведення пенсій громадян, які виїхали на постійне проживання до інших країн" від 06 квітня 1993 року № 258.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, у зв`язку з чим вони не підлягають застосуванню при вирішенні питань стосовно виплати пенсій громадянам України, які виїхали за кордон, та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв`язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в пункті 52 рішення у справі №10441/06 "Пічкур проти України" від 07 лютого 2014 року.

Також, у пункті 3 Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначено, що пункт 2 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" створено правову ситуацію, у якій громадяни, які працювали на території України, сплачували страхові внески і отримали право на пенсію, але обрали постійним місцем проживання державу, з якою Україна не уклала міжнародний договір щодо виплати громадянам України пенсій, зароблених в Україні, позбавлені можливості їх одержувати. При цьому наголошується, що вказані положення Закону суперечать приписам Конституції України щодо неможливості скасування конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав і свобод громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права громадян на соціальний захист у старості.

Отже, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянка України є пенсіонером за віком з 2012 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Харківській області.

У зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина, відповідачем було припинено виплату позивачу пенсій. Позивач звернулась до суду з позовною заявою про поновлення виплати пенсії.

На підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року у справі №520/7929/19, адміністративний позов задоволено.

Скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 5 від 14.06.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату пенсії мені,тобто ОСОБА_1 з липня 2018 року.

Зазначене рішення суду набрало законної сили. В листопаді 2021 года позивач отримала пенсію в розмірі 2077 грн.67 коп, тобто на 900 гривен менше, ніж отримувала раніш.

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України Харківській області №13 від 13.10.2021 підставою для перерахунку пенсії було вказано "Поновлення в розмірі, який був на момент припинення (без подальших перерахунків)",а в розділі "Особливості" зазначено "Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ.

Позивач зазначає, що рішення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області призвело до того, що в листопаді 2021 року їй виплачено пенсію, що не відповідає навіть мінімальному розміру пенсії за віком (2400 грн.), і цим рішенням на такий розмір щомісячної пенсії призначений довічно.

В листопаді 2021 року позивач двічі зверталась с заявами до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з проханням пояснити причини суттєвого зменьшення розміру пенсії, а також поновити виплату пенсії у повному розмірі.

В листопаді і грудні 2021 року позивач отримала відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в яких було зазначено що вона не має права на перерахунок пенсії, оскільки рішення суду не містить зобов`язань щодо подальших перерахунків пенсії і тому позивач буде отримувати пенсію в розмірі в якому вона була на дату припинення її виплати тобто на 01.07.2018 року (відповіді з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.11.2021,21.12.2021 та 24.12.2021 р.р.)

Колегія суддів дослідивши матеріали справи зазначає, що дійсно рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року у справі №520/7929/19, яке набрало законної сили, Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області зобов`язане поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з липня 2018 року.

Проте, колегія суддів зауважує, що у вказаному рішенні суду не зазначено про "не підлягають МП" і ніякого твердого розміру пенсії, який би потрібно було поновити і виплачувати протягом певного строку чи довічно, оскільки у позові, у справі, і в судовому рішенні мова йшла про відновлення виплати пенсії за віком, призупиненої у липні 2018 року, і, очевидно, що пенсія за віком, яка призначена позивачу, не є сталою величиною, а змінюється відповідно до чинного законодавства. В рішенні суду по справі № 520/7929/19 не передбачено жодних особливостей його виконання, зокрема посилання у резолютивній частині рішення суду на відмітку "Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ, відсутні.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивачка, як громадян України, незалежно від її проживання в Германії, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення.

Слід зазначити, що в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України Харківській області №13 від 13.10.2021 також не міститься посиланнь на норми чинного законодавства в якому було б передбачено наведені обмеження. А також не наведено жодних норм законодавства, які б надавали право пенсійному фонду встановлювати особливості виконання рішення суду в наведений спосіб, а саме встановлення відмітки "Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що органи пенсійного фонду безпідставно та протиправно прийняли рішення з приводу виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_2 у твердому розмірі довічно та вказівку у графі "Особливості" рішення 13 від 13.10.2021"Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ" що призвело до суттєвого зменшення розміру пенсії позивача.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (далі по тексту - Закон України № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону України №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону України №2050-III).

Статтею 3 Закону України №2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону України №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону України №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року по справі № 134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року по справі № 134/87/16-а, від 05 березня 2020 року по справі №140/1547/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, нарахування та виплата суми пенсії ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії.

Колегія суддів зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що після та за результатом перерахунку, нарахування та виплати основної суми пенсії відповідачем не буде нараховано та виплачено компенсацію втрати частини доходу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 року по справі № 520/7519/22, в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання противоправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердому розмірі довічно та вказівку у графі "Особливості" рішення 13 від 13.10.2021"Не підлягають МП, признач.за ріш. суду в тверд. розм. - з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір поновленої пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з листопада 2021 року прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. згідно з платіжними дорученням № 0.0..1 від 06.09.2022 року та при зверненні з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в сумі 1488 грн. 60 коп. згідно з платіжного доручення № 0.0..1 від 20.01.2023 року.

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі 440/3005/19.

Враховуючи те, що апеляційна скарга судом частково задоволена, тому відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 2481 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 по справі № 520/7519/22 - скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання противоправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердому розмірі довічно та вказівку у графі "Особливості" рішення 13 від 13.10.2021"Не підлягають МП, признач.за ріш. суду в тверд. розм. - з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір поновленої пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з листопада 2021 року.

Прийняти в цій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердому розмірі довічно та вказівку у графі "Особливості" рішення 13 від 13.10.2021"Не підлягають МП, признач.за ріш. суду в тверд. розм. - з 01.07.2018 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір поновленої пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з листопада 2021 року.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 року по справі № 520/7519/22 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу та судовий збір в загальній сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва