Справа № 160/1140/23
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/1140/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року в адміністративній справі № 160/1140/23 (суддя І інстанції Ніколайчук С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро»

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач-1) та Державної податкової служби України (відповідач-2)

про визнання протиправними дій та зобов`язання утриматися від вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, у якій просить:

- визнати протиправними дії посадових осіб головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо складання акту перевірки від 09.01.2023 № 67/04-36-09- 01/36710304 та акту від 04.01.2023 № 40/04-36-09-01/36710304 та викладення в ньому висновків про порушення товариством з обмежено відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» вимог законодавства: Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;

- зобов`язати Державну податкову службу України та головне управління ДПС у Дніпропетровській області утриматися від вчинення дій щодо прийняття розпорядження про анулювання ліцензії виданих товариству з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» № 00004, № 00003, № 00112, № 00087, № 00003, № 2201305, № 2205112 на підставі акту перевірки від 09.01.2023 №67/04-36-09-01/36710304 та акту від 04.01.2023 № 40/04-36-09-01/36710304.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України та Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вживати дії щодо прийняття розпорядження про анулювання ліцензій ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» () № 00004, № 00003, № 00112, № 00087, № 00003, № 2201305, № 2205112 до набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що підприємство отримало акт від 04.01.2023 року № 40/04-36-09-01/36710304 про встановлення факту зберігання фальсифікованих алкогольних напоїв та марок акцизного податку з ознаками підробки суб`єктом господарювання ТОВ «АБК ДНІПРО», зокрема, алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме: дев`яти пляшок горілки «Петриківська особлива традиційна»; чотирьох пляшок напою алкогольного витриманого ординарного «Cardinal» «Чорна мантія», вісьми пляшок коньяку ординарного «Napoleon V.V.S.O.P.», п`яти пластикових ємностей з рідиною рожевого кольору з характерним запахом спирту, 100 марок акцизного податку серії 04 12/20 ABFR, акцизний податок 80,200 грн. з наявними ознаками підробки.

Також, засобами поштового зв`язку підприємство отримало акт від 09.01.2023 № 67/04- 36-09-01/36710304 про результати фактичної перевірки ТОВ «АБК ДНІПРО».

Товариство не погоджується з даними актами головного управління ДПС у Дніпропетровській області та викладеними в них висновками, оскільки вважає, що дії податкового органу щодо проведення перевірки, складення актів та викладення в них висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи, безпосередньо порушують права та законні інтереси підприємства.

Для здійснення зазначених видів господарської діяльності підприємство має відповідні ліцензії № 00004 на виробництво спирту коньячного терміном дії з 29.11.2021до 29.11.2026; № 00003 на виробництво зернового дистиляту терміном дії з 19.11.2021 до 19.11.2026; № 00112 на виробництво алкогольних напоїв терміном дії з 29.11.2021до 29.11.2026; № 2201305 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 13.04.2022 до 13.04.2023; № 00087 на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) терміном дії з 07.12.2022 до 07.12.2027; № 2205112 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 19.10.2022 до 19.10.2023; № 00003 на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додання спирту) терміном дії з 04.02.2022 до 04.02.2027.

Тобто, провадження господарської діяльності позивача можливе лише за наявності відповідних ліцензій.

Прийняття рішень про анулювання ліцензій обумовлено положеннями ст. 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» якими передбачено, що розпорядження про анулювання ліцензії приймається на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.

Заявник зауважує, що анулювання таких ліцензії призведе до зупинення господарської діяльності підприємства, що матиме невідворотні наслідки, в тому числі, у вигляді простою та збитків, несплати податків до бюджету та звільнення працівників підприємства.

Також, по суті, використання інших ліцензій, зокрема, на право роздрібної, оптової торгівлі алкогольних напоїв, крім сидру та перрі (без додання спирту), сидром та перрі (без додання спирту), стане фактично неможливим, у зв`язку з відсутність права на виробництво алкогольних напоїв, спирту коньячного, зернового дистиляту.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року заяву задоволено, заборонено Державній податковій службі України та головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вживати дії щодо прийняття розпорядження про анулювання ліцензій ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» () № 00004, № 00003, № 00112, № 00087, № 00003, № 2201305, № 2205112 до набрання законної сили рішенням суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову може призвести до незворотних наслідків у вигляді втрати державного бюджету сум сплачуваних ТОВ «АБК ДНІПРО» податків, позбавлення працівників роботи та, як наслідок, заробітної плати під час воєнного стану, повного зупинення виробництва, у зв`язку з відсутністю прибутку від подальшої реалізації виготовленої продукції, що призведе до значних втрат ТОВ «АБК ДНІПРО», які у випадку прийняття рішення у цій справі на користь позивача можуть бути пред`явлені до стягнення з бюджету, що посилює негативність таких наслідків для позивача і дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав, що до розгляду справи по суті, дії податкового органу, який здійснив фактичну перевірку та який уповноважений анулювати ліцензії, суттєво впливають на ведення господарської діяльності позивача, а саме: блокують формування доходу та виплати працівникам заробітної плати, призводять до негативних наслідків у взаємовідносинами з іншими суб`єктами господарювання, яким позивач повинен здійснити поставку виробленої продукції, тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невідворотних витрат та перепон у веденні господарської діяльності.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідачі звернулися з апеляційними скаргами, які за своїм змістом є аналогічними і в яких просять скасувати цю ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних скарг відповідачами зазначено про відсутність підстав вважати, що захист прав позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Також вважали, що заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б указували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, які б унеможливили їх захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Крім того, апелянти зазначили, що суд може здійснювати захист лише реально порушених прав, а не можливість їх ймовірного порушення в майбутньому.

У відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Розглянувши справу, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, насамперед, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

При цьому, статтею 152 КАС України визначено, що у заяві мають бути наведені та обґрунтовані підстави і необхідність забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, небезпека істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що доводи позивача, викладені ним у заяві про забезпечення позову, зводяться лише до того, що у випадку можливого анулювання позивачем виданих йому ліцензій він буде позбавлений можливості здійснювати діяльність, передбачену цими ліцензіями, проте не наведено жодних доводів, що у випадку задоволення позову виконання рішення суду буде неможливим або ускладненим.

Отже наведені позивачем доводи не є свідченням існування очевидних ознак протиправності спірного рішення та очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

По суті всі доводи позивача зводяться до можливих у майбутньому порушень його прав, тобто фактично до припущень.

Водночас такі можливі у майбутньому порушення прав позивача, які ще не наступили взагалі і невідомо, чи настануть у подальшому, не є самостійною і достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

За таких обставин, зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи, а також предмет спору не давали суду першої інстанції підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвели до помилкового вирішення заяви про забезпечення позову, а тому, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року в адміністративній справі № 160/1140/23 скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» про забезпечення позову у справі № 160/1140/23 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко