Справа № 420/17267/22
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/17267/22
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 в особі командира полковника Збройних Сил України ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військової частини № НОМЕР_1 в особі командира полковника Збройних Сил України ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

29 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира (з основної діяльності) військової частини НОМЕР_1 полковника ЗСУ ОСОБА_1 від 29.10.2022 р. № 501 Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виконувати бойовий наказ командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 в частинах, що стосуються притягнення до дисциплінарного стягнення (п. 3 зазначеного наказу), позбавлення щомісячної премії за жовтень 2022 р. (п. 4 зазначеного наказу), позбавлення додаткової винагороди (п. 5 зазначеного наказу) командира гранатометного відділення - командира гранатометного взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 сержанта ЗСУ ОСОБА_2 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошові кошти в сумі, у якій не було здійснено виплати командиру гранатометного відділення - командиру гранатометного взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 сержанту ЗСУ ОСОБА_2 на підставі наказу командира (з основної діяльності) військової частини НОМЕР_1 полковника ЗСУ ОСОБА_1 від 29.10.2022 р. № 501 Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виконувати бойовий наказ командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу вогневої підтримки десантно-штурмового роти батальйону морської піхоти. Наказом ВЧ НОМЕР_1 №501 від 29.10.2022 року визнано таким, що знайшов свого підтвердження факт можливої протиправної діяльності деяких військовослужбовців ДШР БМП та застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, позбавлено позивача щомісячної премії за жовтень 2022 року та не виплачена додаткова винагорода в місяці надходження. Позивач заперечує наявність обставин та складу правопорушення, в якому він визнаний винним, а також наголошує на порушенні порядку притягнення його до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_2 зазначає, що службове розслідування проводилось з порушенням вимог Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що службове розслідування відносно позивача проведено з дотриманням норм чинного законодавства. У відзиві на позовну заяву зазначається, що під час проведення службового розслідування встановлено, що згідно довідки командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , 02 жовтня 2022 року 39 військовослужбовців, у тому числі і позивач, відмовилися виконувати бойовий наказ свого командира, у зв`язку із чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що невиконання наказу або непокора військовослужбовця наказу або розпорядженню командира (начальника), вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, здатна спричинити не тільки тяжкі наслідки, але і заподіяння смерті військовослужбовцям або інших особам і цивільному населенню, потраплянню їх у полон, або навіть заподіянню шкоди національним інтересам України. Так, суд першої інстанції, приймаючи рішення на користь позивача, дає прецедент для подальшого невиконання військовослужбовцями бойових наказів командирів та зрозуміння того, що за невиконання наказу не наступає відповідальність. Військова частина НОМЕР_1 наголосила, що згідно Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/1/29 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, відповідно до п. 9 пп. 9.7. до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 та 30 000 не включаються військовослужбовці, які відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошене наказом командира (начальника).

Апелянт також зазначив, що 18 листопада 2022 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Мелітополь до ЄРДР внесене кримінальне правопорушення за № 0000199, передбачене ч.4 ст. 402 КК України «Непокора» відносно ОСОБА_2 .

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_2 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу вогневої підтримки десантно-штурмового роти батальйону морської піхоти (надалі - ДШР БМП).

Рапортом командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 03.10.2022 за вх. №15415 повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 про те, що 02 жовтня 2022 деякий склад десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти відмовився виконувати бойовий наказ командира роти. У рапорті наведений перелік з 39 військовослужбовців ДШР БМП, до числа яких входить і позивач.

25 жовтня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1106 призначено службове розслідування за фактом відмови військовослужбовців батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виконувати бойовий наказ командира.

В матеріалах службового розслідування наявні пояснення командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 проте, що 02.10.2022 40 військовослужбовців з ДШР БМП військової частини НОМЕР_1 відмовилися виконувати бойовий наказ командира ДШР згідно бойового розпорядження командира БМП військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2022 №640/281/178дск, який того дня доведено усно особовому складу ДШР БМП.

Відповідно до пояснень військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші не підтвердили факт невиконання наказу. Пояснення позивача в матеріалах службового розслідування відсутні.

28 жовтня 2022 складено акт службового розслідування, затверджений 29.10.2022, за висновками якого підтверджено факт можливої протиправної діяльності і порушення вимог статей 4, 6 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, статей 11, 16 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України деякими військовослужбовцями десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . В Акті наведений перелік з 39 військовослужбовців ДШР БМП, до числа яких входить і ОСОБА_2

29 жовтня 2022 року за результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видано наказ Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виконувати бойовий наказ командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з наказом №501 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушена процедура проведення службового розслідування, що повністю нівелює висновки прийняті за його результатами (наказ), а позовні вимоги щодо зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти, утримані з позивача за результатами вказаного наказу також підлягають задоволенню, як похідні від вимог про його скасування.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон № 2232) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України встановлені загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

За приписами ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 35 Статуту визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Приписами ст.6 Дисциплінарного статуту встановлено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження.

Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

За невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення, що передбачено ст. 45 Дисциплінарного статуту.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту визначені дисциплінарні стягнення, які можуть бути накладені на військовослужбовців, зокрема, попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби, п. ґ).

Статтями 83-95 Дисциплінарного статуту встановлений порядок накладення дисциплінарних стягнень .

Так, за правила ст.83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно приписів ст.85 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст.86 Дисциплінарного статуту).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.

Службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (абз.4 п.2 розділу І Порядку № 608).

Порядок проведення службового розслідування визначений розділом ІІІ Порядку № 608, пунктом 9 якого встановлено, посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Повноваження осіб під час службового розслідування встановлені розділом ІV Порядку № 608. Зокрема п.1 цього розділу визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

За приписами п.3 розділу ІV Порядку № 608, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідно п. 1 розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частину.

Приписами п. 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Згідно вимог п. 2 розділу VІ Порядку № 608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк (п.3 розділу VІ Порядку № 608).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що під час проведення службового розслідування пояснення у позивача не відбирались, акт про відмову позивача від надання пояснень не складався, доказів ознайомлення ОСОБА_2 з оскаржуваним наказом відповідачем не надано і не зазначено причини, які б перешкоджали це зробити.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ході проведення службового розслідування від позивача заперечень, заяв та клопотань, не надходило, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач взагалі був обізнаний про факт проведення службового розслідування.

В свою чергу, у позовній заяві ОСОБА_2 наголошував, що командир ДШР БМП 02 жовтня 2022 року не віддавав жодного розпорядження у відповідності до ст.35 Статуту ВС ЗСУ, яке можливо було б сприйняти, як наказ, що підлягає виконанню. Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції відповідачем не надано жодного належного доказу, що таки наказ дійсно видавався.

Судова колегія наголошує, що ані матеріали справи, ані матеріали службового розслідування, ані апеляційна скарга на містять відомостей щодо того, що бойовий наказ, за невиконання якого, у тому числі позивача, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, видавався командиром та був доведений до всіх військовослужбовців батальйону морської піхоти Військової частини НОМЕР_1 .
Судом першої інстанції вірно встановлено, що окрім ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , за рапортами яких призначено службове розслідування, жодна інша особа з тих, у яких відібрали пояснення, не засвідчила видання наказу.

Враховуючи викладене, вірним є висновки суду першої інстанції, що відповідачем не дотримана процедура проведення службового розслідування в частині, яка є предметом розгляду справи і стосується позивача, не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, у тому числі, наявності вини військовослужбовця, не вчинено дій, передбачених Порядком №608 та спрямованих на досягнення мети і завдань службового розслідування, а тому оскаржуваний наказ № 501 від 29.10.2022 року стосовно позивача є протиправним та вірно скасований судом першої інстанції.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2022 р. № 501 в частині позбавлення позивача додаткової винагороди та щомісячної премії за жовтень 2022 року , суд зазначає наступне.

Як слідує з п. 4 зазначеного наказу, позивача позбавлено щомісячної премії за жовтень 2022 року на підставі абзацу 3 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 745/32197.

Так, за змістом абзацу 3 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Отже, позбавлення позивача премії за жовтень 2022 є прямим наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2022 року № 501.

Зі змісту пункту 5 наказу№ 501 вбачається, що позивача позбавлено додаткової винагороди відповідно до підпункту 9.7 пункту 9 Окремого Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої зазначеною постановою, Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23.06.2022 р. № 912/з/29, підпунктом 9.7 пункту 9 якого установлено до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 та 30000 не включати військовослужбовців, які: відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошене наказом командира (начальника).

Оскільки за результатами розгляду справи, визнано протиправним наказ, в якому оголошено про вчинене позивачем правопорушення, то відсутні підстави для позбавлення позивача додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 та премії, передбаченої Порядком № 260.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05 грудня 2022 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 в особі командира полковника Збройних Сил України ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко