Справа № 640/12489/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Львівської міської ради, Львівської обласної військової адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідачів по справі щодо невиконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду по справі №2а-1041/08 про забезпечення позову та заборону Винниківської міської ради проводити реорганізацію чи ліквідацію посади заступника міського голови м. Винники з соціально-економічних питань, проводити конкурси на заміщення цієї посади та приймати осіб на цю посаду до вирішення судом справи по суті 15.07.2005 року та згідно рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року "Яворовенко та інші проти України", де ОСОБА_1 є одним із заявників.

- визнати протиправними дії Винниківської міської ради щодо ненадання належної інформації в Кабінет Міністрів України про невиконання рішення Національних судів та рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 "Яворовенко та інші проти України" де ОСОБА_1 є одним із заявників та притягнення їх до відповідальності згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації";

- зобов`язати відповідачів по справі зробити аудит правильності нарахування моєї середньомісячної заробітної плати з індексацією, компенсацією, коригуванням боргу за період з 26.04.2005 по день ухвалення судом рішення по цій справі та сплати податків в Пенсійний Фонд України, інші соціальні внески із моєї середньомісячної заробітної плати за період з 26.04.2005 по день ухвалення судом рішення по цій справі, та виплати за 12 років невикористаних відпусток;

- зобов`язати відповідачів по справі виконати в повному обсязі рішення Національних судів України та рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року "Яворовенко та інші проти України" де ОСОБА_1 є одним із заявників;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 № 624-0 "Про затвердження перспективного плану формування територій громад Львівської області" в частині включення Винниківської територіальної громади Львівського району Львівської області до Львівської територіальної громади з адміністративним центром у м. Львові;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 718-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області" в частині включення Винниківської територіальної громади Львівського району Львівської області до Львівської територіальної громади з адміністративним центром у м. Львові;

- визнати протиправними дії Львівської обласної державної адміністрації під час розроблення перспективного плану формування територій громад Львівської області, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 № 624-р, в частині включення Винниківської територіальної громади Львівського району Львівської області до Львівської територіальної громади з адміністративним центром у м. Львові;

- зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію розробити, у відповідності до вимог чинного законодавства України з дотриманням прав, свобод та законних інтересів Винниківської територіальної громади Львівського району Львівської області, проект акту Кабінету Міністрів України про внесення змін до перспективного плану формування територій громад Львівської області, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 № 624-0 і подати на затвердження Кабінету Міністрів України;.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2022 позов повернуто.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити на продовження розгляду, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом частини першої статті 160 КАС вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає у позовній заяві.

Згідно частини першої статті 21, частини першої, пункту 3 частини другої статті 172 КАС позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що норми КАС передбачають можливість подання позовної заяви та її розгляду в одному провадженні лише у тому випадку, якщо заявлені вимоги пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Стаття 172 КАС визначає порядок об`єднання і роз`єднання позовів.

Так, частинами шостою-сьомою статті 172 КАС передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Отже, повернення позову у разі порушення правил об`єднання позовних вимог допускається лише у випадку неможливості роз`єднати позовні вимоги в порядку статті 172 КАС. Неможливість роз`єднання позовних вимог може бути пов`язана із випадками, визначеними у частинах четвертій-п`ятій статті 172 КАС, а саме при наявності кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства або ж щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач об`єднав позовні вимоги щодо невиконання відповідачами рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №2а-1041/08, які підсудні Львівському окружному адміністративному суду, і щодо оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, які відповідно до вимог статті 27 КАС мають виключну підсудність та вирішуються Окружним адміністративним судом міста Києва.

Апеляційна скарга не містить заперечень наведеного висновку суду першої інстанції, а так само і спростувань щодо об`єднання у позові вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи скаржника зводяться до того, що суд першої інстанції не надав позивачу терміну на усунення недоліків апеляційної скарги, порушив право позивача на доступ до правосуддя, не застосував норми статей 137, 160, 161 КАС.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, право на до доступ до суду не є абсолютним. Таке право може обмежуватися, окрім іншого, встановленими законом вимогами до змісту позовної заяви, порядку та строків її подання. При зверненні до суду особа має керуватися не лише своїми міркуваннями щодо певних судових процедур, а у першу чергу дотримуватися встановлених законодавством вимог до таких процедур.

У даному випадку обмеження стосуються неможливості пред`явлення позову із вимогами, компетенція з розгляду яких належить різним судам. Наслідком недотримання такої вимоги є повернення позову. Вказані положення процесуального законодавства є чіткими та зрозумілими.

Повернення судом позову з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог не позбавляє позивача права повторно звернутися до відповідних судів у встановленому порядку. З огляду на це, право позивача на доступ до суду у даному випадку не є порушеним.

Об`єднання у позові вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам, не є недоліками позовної заяви у розумінні частин першої-третьої статті 169 КАС. Порушення правил об`єднання у позову вимог не вимагає від суду прийняття рішення про залишення такого позову без руху та встановлення позивачу строку на усунення допущеного порушення.

Відтак, посилання скаржника на не встановлення судом першої інстанції строку для усунення недоліків позову є безпідставним.

Відхиляються також посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції вимог статей 137 (витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз), 160 (позовна заява), 161 (документи, що додаються до позовної заяви) КАС. Жодного обґрунтування тому, чому та які саме положення вказаних статей мали були застосовані апеляційна скарга не містить, а суд апеляційної інстанції будь-яких порушень у цій частині не встановив.

Отже, доводи апеляційної скарги, якими обґрунтовані підстави незаконності оскаржуваної ухвали, є необґрунтованими та відхиляються судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2022 залишити - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких