Справа № 200/5128/22
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року Справа№200/5128/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення

(виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (, юридична адреса: 85302, Донецька обл., площа Шибанкова, 1а про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 13 червня 2022 року № 262/ос в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 13 червня 2022 року № 652 "Про порушення службової дисципліни окремими працівниками УОАЗОР ГУНП в Донецькій області та їх покарання" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, зобов`язання поновити на службі в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області на посаді старшого інспектора відділу служби 102 управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Донецькій області.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, приймаючи наказ про звільнення зі служби в поліції, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вказує, що позивач був позбавлений можливості надати пояснення та докази щодо предмета службового розслідування і відсутності дисциплінарного проступку, зі спірними наказами позивача ознайомлено не було, оскільки вони були отримані на адвокатський запит у листопаді 2022р., не було проінформовано позивача щодо визначення тимчасового місця служби та щодо ініціювання службового розслідування.

Вказує, що інформації щодо необхідності виїхати до м. Покровськ до позивача керівництво не доводило, жодного наказу, у тому числі щодо евакуації особового складу не було, з цим наказом не було її ознайомлено.

Зазначає, що 16.03.2022 року позивач змогла самотужки виїхати до селища Мелекино. Оскільки виявилось, що помер рідний брат позивачки, вона не могла покинути мати та бабуся, які потребували її допомоги.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що неприбуття позивача до визначеного місця несення служби, а саме до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, тривалий невихід на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану, свідчать про наявність в її діях дисциплінарного проступку, який суперечить покладеним на нєї обов`язкам та є не несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції.

Враховуючи наведене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , проходила службу в органах Національної поліції, займана посада старший інспектор відділу служби «102» управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

У зв`язку із введенням з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану, загостренням ситуації на території Донецької області, регулярними обстрілами м. Маріуполя Донецької області збройними силами рф, наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 25.02.2022 №330 «Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області», тимчасовим місцем несення служби особового складу ГУНП в Донецькій області та Маріупольського РУП (з підпорядкованими підрозділами поліції) визначено Покровське РУП ГУНП в Донецькій області.

31.05.2022 року наказом ГУНП в Донецькій області № 597 призначено службове розслідування за фактом неприбуття ОСОБА_1 за місцем дислокації підрозділу для подальшого несення служби.

За результатами службового розслідування встановлено, що для організації передислокації особового складу, керівництвом УОАЗОР ГУНП в Донецькій області було доведено до керівників підрозділів УОАЗОР про необхідність виїзду та прибуття (передислокацію) особового складу до м. Покровськ (Донецької області) Покровське РУП ГУНП в Донецькій області.

У зв`язку з неприбуттям до тимчасового місця несення служби м. Покровськ (Покровське РУП ГУНП в Донецькій області), 25.04.2022, 26.04.2022 та 27.04.2022 посадовими особами УОАЗОР ГУНП в Донецькій області були складені акти про відсутність на службі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1-3 ст.27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (із подальшими змінами та доповненнями, далі Дисциплінарний статут), з метою реалізації права на захист та отримання пояснень від ОСОБА_1 , дисциплінарною комісією здійснено телефонний дзвінок на номер телефону позивача, однак абонент знаходився поза зоною досяжності.

Дисциплінарною комісією складено відповідний акт від 02.06.2022 №1404/55/04-2022.

Дисциплінарною комісією 03.06.2022 в месенджері «Telegram», зареєстрованому за номером мобільного телефону ОСОБА_1 було надіслано електронний текст повідомлення (виклику) щодо необхідності прибуття до м.Покровськ Донецької області для надання пояснень із визначеним терміном 06.06.2022, ОСОБА_1 на зв`язок не вийшла, про причини неявки не повідомила, пояснення не надала, про що складено акт від 06.06.2022 №1431/55/04-2022.

Дисциплінарною комісією також оглянуто засіб електронної комунікації мобільний телефон «Redmi Note 11», з якого ОСОБА_1 направлялось повідомлення (виклик) про необхідність прибуття, та встановлено, що станом на 06.06.2022 вказане повідомлення абонентом не прочитано. За результатами огляду складено акт від 06.06.2022 №1444/55/04-2022.

11.06.2022 Дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за фактом неприбуття до визначеного місця дислокації ГУНП в Донецькій області окремих працівників УОАЗОР ГУНП в Донецькій області, відповідно до якого за порушення службової дисципліни, рекомендовано звільнити зі служби в поліції ОСОБА_1 .

За результатами службового розслідування наказом ГУНП в Донецькій області від 13.06.2022 № 652 за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п.1 ч.3 ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у неприбутті до визначеного місця несення служби та тривалій відсутності на службі без поважних причин, старшого інспектора відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Відповідно до ст.22 Дисциплінарного статуту наказом ГУНП в Донецькій області від 13.06.2022 №262о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 13.06.2022 року.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (із подальшими змінами та доповненнями, далі Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 ст.1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Норми статті, крім того, зобов`язує поліцейського дотримуватися ряду інших вимог, виконання яких у своєї сукупності забезпечує службову дисципліну.

Згідно ст.5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На теперішній час воєнний стан в Україні триває.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно частин 2,3 ст.24 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості. У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції позивач взяла на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися, а в разі їх невиконання - нести дисциплінарну відповідальність за порушення вимог Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Законом України від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Тобто, в період дії воєнного стану на території України особливості проведення службового розслідування визначені розділом V Дисциплінарного статуту.

Відповідно до ч.1 ст.26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Як встановлено судом, підставою для проведення службового розслідування стало невиконання позивачем наказу начальника ГУНП в Донецькій області про передислокацію особового складу до тимчасового місця несення служби м. Покровськ Донецької області та фактична відсутність позивача на службі з 01.03.2022 по 13.06.2022 без поважних причин.

Суд не приймає доводи позивача про те, що інформації щодо необхідності виїхати до м. Покровськ до позивача керівництво не доводило, жодного наказу, у тому числі щодо евакуації особового складу не було, з цим наказом не було її ознайомлено, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1,2,4 ст. 2 Дисциплінарного статуту за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Відповідно до ч.1 ст.4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень (ч.2 ст.4 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.3 ст.4 Дисциплінарного статуту наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику (ч.4 ст.4 Дисциплінарного статуту).

У зв`язку із введенням з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану, загостренням ситуації на території Донецької області та службовою необхідністю, наказом ГУНП в Донецькій області від 25.02.2022 №330 «Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області», тимчасовим місцем несення служби особового складу ГУНП в Донецькій області та Маріупольського РУП (з підпорядкованими підрозділами поліції) визначено Покровське РУП ГУНП в Донецькій області.

Як встановлено судом, вказаний наказ начальником УОАЗОР ГУНП в Донецькій області було доведено через керівників підрозділів УОАЗОР до всього особового складу, у тому числі і до позивача, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач був обізнаний про необхідність передислокації з тимчасово непідконтрольної території України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

У той же час, суду не надано доказів на підтвердження повідомлення позивачем безпосереднього керівника про неможливість евакуації з тимчасово окупованої території взагалі не надано.

Суд не враховує довод позивача щодо поважності причин відсутності позивача за новим місцем несення служби у зв`язку зі смертю рідного брата у зв`язку з наступним.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення місця несення служби, зміни підрозділу, самостійного усунення від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Позивач, як поліцейський, який виконує обов`язки щодо захисту загальнодержавних інтересів, у тому числі, і під час воєнного стану, склала Присягу поліцейського, є державним службовцем і несе службу особливого характеру.

Тому держава може встановлювати для поліцейських окремий порядок проходження служби, який відрізняється від виконання обов`язків працівником за трудовим законодавством, і такий порядок може обмежувати права осіб, які проходять службу у поліції по відношенню до прав працівників, які виконують роботу за трудовим законодавством, у тому числі й шляхом зобов`язання евакуюватися з окупованої території з метою подальшого виконання службових обов`язків.

Суд також враховує той факт, що позивач, перебуваючи на території окупованої частини Донецької області, про жодні спроби прибути до місця дислокації підрозділу у місто Покровськ чи інший регіон керівництву не повідомляла.

Суд також бере до уваги те, що відповідно до інформації місця перебування (несення служби) особового складу ГУНП в Донецькій області, станом на 25.04.2022 на підконтрольну територію України виїхали 2763 працівники ГУНП в Донецькій області.

Таким чином, позивач, як і інші працівники мала можливість виїхати на підконтрольну територію України для подальшого несення служби.

Таким чином, суд не приймає доводи позивача про існування поважних причин, що зумовили об`єктивну неможливість виїзду на підконтрольну Україні територію та відсутність на службі в період дії воєнного стану.

Щодо застосування до позивача заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби суд вказує, що відповідно до Дисциплінарного статуту поліцейські несуть підвищену дисциплінарну відповідальність у порівнянні з пересічними громадянами, тому за порушення дисципліни до них вживаються суворі заходи дисциплінарного впливу.

Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку, характеру проступку, особи порушника, її поведінки, начальник ГУНП в Донецькій області мав законодавчо передбачене дискреційне право застосувати до позивача крайній захід дисциплінарного впливу у вигляді звільнення.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 25.06.2019 (справа №805/1816/17-а), від 12.09.2019 (справа №420/5153/18), від 20.11.2019 (справа №826/12649/16), від 15.04.2021 (справа №240/2677/20).

Більш того, як сформульовано Верховном Судом, вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (постанова від 03.05.2018 у справі №810/2073/16).

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що при виданні наказу про звільнення позивача зі служби в поліції відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надані суду належні докази правомірності дій щодо прийняття наказу про звільнення позивача зі служби в поліції в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (, юридична адреса: 85302, Донецька обл., площа Шибанкова, 1а про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 13 червня 2022 року № 262/ос в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 13 червня 2022 року № 652 "Про порушення службової дисципліни окремими працівниками УОАЗОР ГУНП в Донецькій області та їх покарання" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, зобов`язання поновити на службі в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області на посаді старшого інспектора відділу служби 102 управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Донецькій області відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко