Справа № 380/8841/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 квітня 2023 року

м. Київ

справа №380/8841/20

адміністративне провадження № К/990/11506/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2023 року

у справі № 380/8841/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправними дії щодо неналежного розгляду запиту № 235зі від 12 жовтня 2020 року про отримання публічної інформації; зобов`язати надіслати на інформаційний запит № 235зі від 12 жовтня 2020 року на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 або на адресу проживання: АДРЕСА_1 копії матеріалів службового розслідування, призначеного на підставі наказу УПП у Львівській області ДПП «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» № 158 від 02 жовтня 2020 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2023 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 11.10.2010 (№ 235зі від 12.10.2020 року) про отримання публічної інформації. У задоволенні іншої вимоги - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови у позові, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Предметом розгляду цієї справи є визнання протиправними дій щодо неналежного розгляду запиту про отримання публічної інформації, зобов`язання надіслати на інформаційний запит копії матеріалів службового розслідування.

Звертаючись із позовом до суду, позивач зазначив, що звернувся до відповідача із запитом про доступ до публічної інформації з проханням надати на його електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) копії матеріалів службового розслідування, призначеного на підставі наказу УПП у Львівській області ДПП «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» № 158 від 02 жовтня 2020 року. Вказує, що відповідач не виконав вимоги ст. 19, 40, 68 Конституції України, ст. 1, 22-24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», неправомірно відмовивши у наданні публічної інформації. Зазначає, що Управління патрульної поліції у Львівській області листом «Про надання відповіді» повідомило, що відповідачем розглянуто запит позивача на отримання публічної інформації щодо надання завірених копій матеріалів та висновку службового розслідування, яке проводилось на підставі наказу № 158 від 02 жовтня 2020 року та надано запитувані матеріали.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції надіслати на інформаційний запит № 235зі від 12 жовтня 2020 року на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 або на адресу проживання: АДРЕСА_1 копії матеріалів службового розслідування, призначеного на підставі наказу УПП у Львівській області ДПП «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» № 158 від 02 жовтня 2020 року.

Суди виходили з того, що право на доступ особи до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання. У частині реалізації права особи на отримання інформації суб`єкт владних повноважень має можливість виправити допущене порушення шляхом надання запитуваної інформації. Водночас порушення суб`єктом владних повноважень права на своєчасність доступу до публічної інформації є невідновлювальним, тобто суд може лише констатувати порушення, а сам суб`єкт владних повноважень пропуск строку виправити не може, оскільки перебіг часу не залежить від волі будь-яких осіб. Тому порушення строків вчинення передбачених законом дій суб`єктом владних повноважень не може бути виправлено навіть після вчинення юридично значимих дій на виконання своїх обов`язків.

Вищевказане узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 800/369/17, яка застосована судами попередніх інстанцій.

Разом з тим, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, позивач посилається на підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, оскільки касаційна скарга стосується питання права щодо строку розгляду запиту на інформацію, який регламентовано статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, водночас, дана справа має важливе значення для позивача враховуючи те, що з 21 жовтня 2020 року справа №380/8841/20 розглядається судами різних інстанцій, а відповідачем так і не було надано інформації на запит від 11 жовтня 2020 року вх. № 235зі від 12 жовтня 2020 року.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на те, що вони мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі. При цьому заявником касаційної скарги не обґрунтовано, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

При цьому, касаційна скарга не стосується питання права щодо строку розгляду запиту на інформацію, що, на думку скаржника, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Касаційна скарга обгрунтовується та подана в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції надіслати на інформаційний запит № 235зі від 12 жовтня 2020 року на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 або на адресу проживання: АДРЕСА_1 копії матеріалів службового розслідування, призначеного на підставі наказу УПП у Львівській області ДПП «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» № 158 від 02 жовтня 2020 року.

Суд зауважує, що сама лише вказівка на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального обґрунтування, та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

З наведених скаржником доводів не вбачається виняткового випадку, оскільки рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, не тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу. Скаржник не продемонстрував й наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судове рішення, постановлене у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судове рішення, яке ухвалено у справі за позовом ОСОБА_1 , як справи незначної складності, не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у справі № 380/8841/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова