Справа № 120/1037/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 квітня 2023 р. Справа № 120/1037/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Капітан" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ПП "Капітан" до Тернопільська митниці, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 16.01.2023 №UA403020/2023/000041/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів від 16.01.2023 № UA403020/2023/000046;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA403020/2023/000079/2 від 31.01.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів від 31.01.2023 № UA403020/2023/000102.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 31.01.2023, з метою митного оформлення в режимі "імпорт" товару шини та покришки пневматичні гумові нові для автобусів та вантажних автомобілів, позивач через брокера ТОВ «Західний контейнерний термінал» подав митні декларації, а саме МД №23UA68U6 та МД №23UA37U0, які прийняті в роботу митним постом Тернопільської митниці. На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав необхідні документи. Однак за результатами розгляду поданих митних декларацій відповідач прийняв рішення щодо відмови в митному оформленні шляхом надання картки відмови від 16.01.2023 № UA403020/2023/000046 та від 31.01.2023 № UA403020/2023/000102, а заявлену митну вартість скоригував шляхом винесення рішення про коригування митної вартості від 16.01.2023 №UA403020/2023/000041/2 та від 31.01.2023 № UA403020/2023/000079/2.

Позивач з оскарженими рішеннями відповідача не погоджується та зазначає, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. В рішенні № UA403020/2023/000041/2 зазначено, що митна вартість скоригована згідно з другорядним (резервним) методом на підставі ст. 64 МК України, виходячи з джерела числового значення однієї митної декларації № UA209140/2023/000486 від 12.01.2022 на рівні 3.001 дол. США за кг, що становить 184,052 дол. США. за одиницю, а в рішенні № UA403020/2023/000079/2 митна вартість скорегована згідно з МД № UA408020/2022/064333 від 14.12.2022 на рівні 6.16 дол. США за кг.

Позивач вважає застосування резервного методу протиправним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 64 МК України його можна застосовувати лише якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу. Однак визначити митну вартість за основним методом, передбаченим ст. 58 МК України, було та є можливим і не викликає жодних труднощів. Тому підстави для застосування ст.ст. 59-64 МК України відсутні. Крім того, посадовою особою митниці використано інформацію, що міститься в єдиному джерелі, натомість безпідставно залишено поза увагою ряд поданих ПП "Капітан" документів. В той же час відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей.

Ухвалою суду від 13.02.2023 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що під час здійснення митного контролю за МД № UA403020/2023/000468 від 13.01.2023 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а також в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, зокрема: перевезення товару здійснювалося морським транспортом із порту відправлення «QINGDAO» (Китай) до порту призначення «CONSTANTA» (Румунія). Експедитором MAERSK A/S» на дане перевезення надано рахунки про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.11.2022 № , № . Згідно даних рахунків на користь експедитора передбачена термінова оплата (Payment Terms: Payable immediately) за надані послуги, проте декларантом не надано транспортноекспедиційного договору та банківських платіжних документів про оплату за надані послуги. У додатково надісланих експортних деклараціях від 26.10.2022 № 00211316, № 00211320 зазначено умови поставки товару FOB, однак згідно поданих до митного контролю та оформлення документів товар поставлявся на умовах CIF. Згідно умов поставок CIF передбачено обов`язкове страхування вантажу - відправником, однак страхового полісу декларантом не надано.

Так, за результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2023/000041/2 від 16.01.2023, у гр. 33 якого зазначено «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: транспортних перевізних документів, якщо здійснювалося страхування, - страхових документів, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - каталоги, виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації.

Враховуючи дану інформацію митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено за ЕМД від 12.01.2022 № UA209140/2023/000486 на рівні 3,001 дол. США/кг., що становить 184,052 USD/шт.».

Отже, джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості № UA403020/2023/000041/2 від 16.01.2023 використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості товарів, зокрема: товару № 1 згідно ЕМД від 12.01.2022 № UA209140/2023/000486 на рівні 3,001 дол. США/кг., що становить 184,052 USD/шт.

Під час здійснення митного контролю за МД № UA403020/2022/001337 від 30.01.2023 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а також в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, зокрема: вартість товару зазначена в митній декларації країни відправлення не відповідає вартості в рахунку від 10.11.2022 № UKR20221110. В митній декларації країни відправлення від 16.11.2022 №01108025 зазначено умови поставки товару FOB Qingdao, China, однак згідно специфікації від 10.11.2022 № 24 умови поставки CIF Констанца, Румунія. Згідно умов поставок CIF передбачено обов`язкове страхування вантажу - відправником, однак страхового полісу декларантом не надано.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA403020/2023/000079/2 від 31.01.2023, у гр. 33 якого зазначено «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - транспортних перевізних документів, якщо здійснювалося страхування, - страхових документів, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - каталоги, специфікації виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; - копію митної декларації країни відправлення.

Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. За основу для обрахунку митної вартості товару 1 взято інформацію щодо вартості обрахованого згідно митного оформлення, яке здійснено в попередніх періодах: товар №1 за ЕМД від 14.12.2022 № UA408020/2022/064333 на рівні 6,16 дол. США/кг.

Отже, як вбачається із вищенаведеного, джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості № UA403020/2023/000079/2 від 31.01.2023 використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості товарів, зокрема: товару № 1 згідно ЕМД від 14.12.2022 № UA408020/2022/064333 на рівні 6,16 дол. США/кг.

Таким чином, на думку відповідача, митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

08.03.2023 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує доводи відповідача, наведені у відзиві, та просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 21.03.2023 витребувано у Тернопільської митниці належним чином засвідчені копії митних декларацій №UA209140/2023/000486 від 12.01.2022 та №UA408020/2022/064333 від 14.12.2022.

Ухвалою суду від 21.03.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено.

30.03.2023 Тернопільською митницею надано витребувані докази.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд встановив таке.

13.05.2022 між компанією SELMAK spol. s r. o., Чехія (надалі "Постачальник") та ПП "Капітан" (надалі "Покупець") укладено Договір на поставку продукції № 72UA (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору постачальник зобов`язується доставити, а покупець прийняти і оплатити на умовах договору наступну продукцію (товари):

- диски стальні для легкових, вантажних автомобілів і автобусів, код ТНВЕД 870870;

- шини і покришки пневматичні резинові нові, для автобусів і вантажних автомобілів код ТНВЕД 401120;

- шини і покришки пневматичні резинові нові, для легкових автомобілів, включаючи вантажо-пасажирські автомобілі-фургони, безкамерні, код ТНВЕД 401110;

- шини і покришки пневматичні резинові нові, для легких грузових автомобілів і автобусів малої місткості, безкамерні, код ТНВЕД 401120;

- шини і покришки пневматичні резинові нові, для сільськогосподарських транспортних засобів, код ТНВЕД 401161 або 401192;

- шини і покришки пневматичні резинові нові, для будівельних і промислових вантажно-розвантажувальних транспортних засобів, код ТНВЕД 401162, 401162 або 401193, 401194.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що ціна, порядок розрахунку, номенклатура і кількість продукції (товару) визначається Сторонами в Специфікації до Договору, яка є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Договору умови поставки: DAP м. Вінниця, склад Покупця, або CIF Чорноморськ, або CIF Південний вся Україна, або CIF Constanta, Romania, або CIF Gdansk, Poland, відповідно до того, як зазначено в специфікації на кожну окрему поставку. Продукція (товари) повинні супроводжуватись наступними документами: специфікацією на кожну поставку, рахунком-фактурою, пакувальним листом, коносаментом.

23.05.2022 товариство з обмеженою відповідальністю "Західний Контейнерний Термінал" та Приватне підприємство "Капітан" уклали Договір № 2305-22/ЗКТ-Капітан/п про надання послуг.

Відповідно до п. 1.1. Договору він регулює порядок надання комплексу послуг, пов`язаних з обробкою контейнерів (вантажів).

Згідно з п. 1.2. Договору виконавець надає Замовнику різного роду послуги по перевалці вантажів / контейнерів Замовника, зокрема, але не виключно: організація завантаження або вивантаження вантажів / контейнерів з залізничного транспорту або автотранспорту, приймання розміщення, накопичення на складі з проведенням необхідних технологічних операцій в обсягах, кількості, в терміни і за цінам обумовленими в даному Договорі, а також в Заявках та Додатках до нього (надалі «Послуги»), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити вартість наданих Послуг.

Відповідно п. 2.1.9 Виконавець представляє інтереси Замовника у взаємовідносинах з митними брокерами, залізничними станціями, торгово-промисловими палатами, фітосанітарними лабораторіями та службами, експертними установа, акредитованими лабораторіями, сюрвеєрами та іншими особами, які залучаються для виконання робіт (надання послуг).

З метою митного оформлення в режимі "імпорт" товару шини та покришки пневматичні гумові нові для автобусів та вантажних автомобілів, позивач через брокера ТОВ "Західний Контейнерний Термінал" подав до Тернопільської митниці митну декларацію, а саме МД №23UA468U6 від 13.01.2023, в якій митна вартість товару визначена за основним методом - ціною договору.

На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано до МД №23UA468U6 від 13.01.2023:

- пакувальний лист б/н від 22.10.2022;

- рахунок-фактура/інвойс TEEL220920 від 22.10.2022;

- коносамент № 222377830 від 02.12.2022;

- накладна ЦІМ(CIM consignment note (rail) № 003095 від 26.12.2022;

- накладна ЦІМ(CIM consignment note (rail) № 003099 від 26.12.2022;

- декларація про походження товару № TEEL220920 від 22.10.2022;

- рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 29.11.2022;

- рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 29.11.2022

- зовнішньоекономічний договір /контракт/ купівлі-продажу товару №72UA від 13.05.2022;

- доповнення до контракту Специфікація № 21 від 22.10.2022;

- договір про надання послуг митного брокера №2305-22/ЗКТ-Капітан/п від 23.05.2022.

Окрім того, на вимогу митного органу про надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість ввезеного товару, позивач листом від 13.01.2023 повідомив відповідача, що додаткові документи, що підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості були надані до митного оформлення.

За результатом опрацьованої митної декларації та поданих документів Тернопільською митницею відносно МД 23UA468U6 прийнято рішення №UA403020/2023/000041/2 про коригування митної вартості товарів та винесено картку відмову у митному оформленні товарів у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403020/2023/000046.

Причиною для відмови слугувало те, що згідно .

Крім того, за результатом опрацьованої митної декларації та поданих документів Тернопільською митницею відносно МД №23UA26U8 прийнято рішення № UA401000/2023/000012/2 про коригування митної вартості товарів та винесено картку відмову у митному оформленні товарів у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000139.

Причиною для відмови зазначено те, що перевезення товару здійснювалося морським транспортом із порту відправлення «QINGDAO» (Китай) до порту призначення «CONSTANTA» (Румунія). Експедитором MAERSK A/S» на дане перевезення надано рахунки про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.11.2022 № , № . Згідно даних рахунків на користь експедитора передбачена термінова оплата (Payment Terms: Payable immediately) за на дані послуги, проте декларантом не надано транспортно-експедиційного договору та банківських платіжних документів про оплату за надані послуги. Також, встановлено розбіжності щодо умов поставки товару згідно правил Інкотермс, саме у додатково надісланих експортних деклараціях від 26.10.2022 № 00211316, № 00211320 зазначено умови поставки товару FOB, однак згідно поданих до митного контролю та оформлення документів товар поставлявся на умовах CIF. Крім того, згідно умов поставок CIF передбачено обов`язкове страхування вантажу - відправником, однак страхового полісу декларантом не надано.

Також, з метою митного оформлення в режимі "імпорт" товару диски та ободи коліс (бездискові) штамповані зі сталі (без шин) для вантажних автомобілів та автобусів, позивач через брокера ТОВ "Західний Контейнерний Термінал" подав до Тернопільської митниці митну декларацію, а саме МД №23UA37U0 від 30.01.2023, в якій митна вартість товару визначена за основним методом - ціною договору.

На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано до МД №23UA37U0 від 30.01.2023:

- пакувальний лист б/н від 10.11.2022;

- рахунок-фактура/інвойс UKR20221110 від 10.11.2022;

- коносамент № 222929699 від 30.12.2022;

- накладна ЦІМ(CIM consignment note (rail) № 003264 від 15.01.2023;

- накладна ЦІМ(CIM consignment note (rail) № 003265 від 15.01.2023;

- декларація про походження товару № UKR20221110 від 10.11.2022;

- рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 19.12.2022;

- рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 19.12.2022

- зовнішньоекономічний договір /контракт/ купівлі-продажу товару №72UA від 13.05.2022;

- доповнення до контракту Специфікація № 24 від 10.11.2022;

- договір про надання послуг митного брокера №2305-22/ЗКТ-Капітан/п від 23.05.2022.

Окрім того, на вимогу митного органу про надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість ввезеного товару, позивач листом від 30.01.2023 повідомив відповідача, що додаткові документи, що підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості були надані до митного оформлення.

За результатом опрацьованої митної декларації та поданих документів Тернопільською митницею відносно МД №23UA37U0 від 30.01.2023 прийнято рішення № UA403020/2023/000079/2 про коригування митної вартості товарів та винесено картку відмову у митному оформленні товарів у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403020/2023/000102.

Причиною для відмови зазначено те, що митній декларації країни відправлення вказано умови поставки FOB Qingdao, China, в специфікації від 10.11.2022 №24 умови поставки CIF Констанца, Румунія, що передбачає страхування вантажу. Також вартість товару зазначена в митній декларації країни відправлення не відповідає вартості в рахунку від 10.11.2022 №UKR20221110. Документів, щодо страхування вантажу відповідно до умов поставки не надано.

Позивач вважаючи вказані рішення та картки відмови в прийнятті митних декларацій протиправними, за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

Водночас, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України), зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Отже, із системного аналізу наведених правових норм слідує, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Натомість судом встановлено, що при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару за резервним методом, в рішенні UA403020/2023/000041/2 відповідач використав джерелом числового значення митної вартості відомості з митної декларації № UA209140/2023/000486 від 12.01.2022 та в рішенні UA403020/2023/000079/2 джерелом числового значення використав ЕМД №UA408020/2022/064333 від 14.12.2022, за якими оформлено товар "Шини (покришки) пневматичні, гумові, нові для автобусів та вантажних автомобілів з індексом навантаження більш як 121" та складає 3,001 дол. США за кг та товар «Диски та ободи коліс (бездискові) штамповані зі сталі (без шин) для вантажних автомобілів та автобусів» та складає 6,16 дол. США за кг, але при цьому не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також не зазначив докладної інформації щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що є порушенням вимог статті 55 МК України.

При цьому враховуються висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 27.07.2018 у справі № 809/1174/17 та від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а.

Крім того, як вбачається із порівняльного аналізу митних декларацій, що подавалась позивачем для здійснення митного оформлення товару, та митних декларацій UA209140/2023/000486 від 12.01.2022 та №UA408020/2022/064333 від 14.12.2022, що були використані Тернопільською митницею як джерело числового значення для коригування митної вартості, відповідач використовував декларації, які не стосуються ввезеного позивачем товару, такі як не відповідають фірмі виробника, торговельній марці та інших характеристик відповідного товару, як-от вид шин/дисків, їх розмір тощо.

Поряд з цим, твердження відповідача про відсутність у нього інформації щодо митної вартості ідентичного товару не відповідає дійсності, позаяк позивач неодноразово подавав відповідачу з метою митного оформлення аналогічний товар, що підтверджується митними деклараціями за попередній період, наприклад МД №UA401020/2021/054635 від 23.10.2022, за якою товар був розмитнений по 2,83 дол. США за кг, №UA401020/2021/063067 від 03.12.2021, за якою товар був розмитнений по 2,82 дол. США за кг та №UA401020/2022/006454 від 14.02.2022, за якою товар був розмитнений по 2,93 дол. США за кг.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після придбання товарів, з метою належного його оформлення позивач через брокера подав відповідачу митні декларації та для підтвердження заявленої вартості товару такі документи:

1) до МД №23UA468U6 від 13.01.2023: пакувальний лист б/н від 22.10.2022; рахунок-фактура/інвойс TEEL220920 від 22.10.2022; коносамент № 222377830 від 02.12.2022; накладна ЦІМ(CIM consignment note (rail) № 003095 від 26.12.2022; накладна ЦІМ(CIM consignment note (rail) № 003099 від 26.12.2022; декларація про походження товару № TEEL220920 від 22.10.2022; рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 29.11.2022; рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 29.11.2022; зовнішньоекономічний договір /контракт/ купівлі-продажу товару №72UA від 13.05.2022; доповнення до контракту Специфікація № 21 від 22.10.2022; договір про надання послуг митного брокера №2305-22/ЗКТ-Капітан/п від 23.05.2022.

2) до МД №23UA37U0 від 30.01.2023: пакувальний лист б/н від 10.11.2022; рахунок-фактура/інвойс UKR20221110 від 10.11.2022; коносамент № 222929699 від 30.12.2022; накладна ЦІМ(CIM consignment note (rail) № 003264 від 15.01.2023; накладна ЦІМ(CIM consignment note (rail) № 003265 від 15.01.2023; декларація про походження товару № UKR20221110 від 10.11.2022; рахунок-фактура про надання транспортно - експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 19.12.2022; рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 19.12.2022; зовнішньоекономічний договір /контракт/ купівлі-продажу товару №72UA від 13.05.2022; доповнення до контракту Специфікація № 24 від 10.11.2022; договір про надання послуг митного брокера №2305-22/ЗКТ-Капітан/п від 23.05.2022.

Аналізуючи зміст усіх цих документів, суд доходить висновку, що вони були достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного законодавства.

Водночас відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю певних розбіжностей, які зазначені в оскаржуваних рішеннях.

Відтак, перевіряючи в цій частині доводи сторін на підтримку своєї позиції, суд враховує таке.

Відповідач у рішенні № UA403020/2023/000041/2 про коригування митної вартості товарів вказує на те, що перевезення товару здійснювалося морським транспортом із порту відправлення «QINGDAO» (Китай) до порту призначення «CONSTANTA» (Румунія). Експедитором MAERSK A/S на дане перевезення надано рахунки про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.11.2022 № , № . Згідно даних рахунків на користь експедитора передбачена термінова оплата (Payment Terms: Payable immediately) за на дані послуги, проте декларантом не надано транспортно-експедиційного договору та банківських платіжних документів про оплату за надані послуги. Також, встановлено розбіжності щодо умов поставки товару згідно правил Інкотермс, саме у додатково надісланих експортних деклараціях від 26.10.2022 № 00211316, № 00211320 зазначено умови поставки товару FOB, однак згідно поданих до митного контролю та оформлення документів товар поставлявся на умовах CIF. Крім того, згідно умов поставок CIF передбачено обов`язкове страхування вантажу - відправником, однак страхового полісу декларантом не надано.

Також за результатом опрацьованої митної декларації та поданих документів Тернопільською митницею відносно МД №23UA37U0 від 30.01.2023 прийнято рішення № UA403020/2023/000079/2 про коригування митної вартості товарів. Причиною зазначено те, що митній декларації країни відправлення вказано умови поставки FOB Qingdao, China, в специфікації від 10.11.2022 №24 умови поставки CIF Констанца, Румунія, що передбачає страхування вантажу. Також вартість товару зазначена в митній декларації країни відправлення не відповідає вартості в рахунку від 10.11.2022 №UKR20221110. Документів, щодо страхування вантажу відповідно до умов поставки не надано.

Разом з тим суд не може погодитися з наведеними твердженнями відповідача та звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 3.1. та 3.2 Договору на поставку продукції № 72UA від 13.05.2022 умовами поставки є: DAP м. Вінниця, склад Покупця, або CIF Чорноморськ, або CIF Південний вся Україна, або CIF Constanta, Romania, або CIF Gdansk, Poland, відповідно до того, як зазначено в специфікації на кожну окрему поставку. Продукція (товари) повинні супроводжуватись наступними документами: специфікацією на кожну поставку, рахунком-фактурою, пакувальним листом, коносаментом.

Так, відповідно до специфікацій № 21 від 22.11.2022 та № 24 від 10.11.2022 до Договору № 72UA від 13.05.2022 умовами поставки є CIF Констанца, Румунія (Incoterms 2010). Країна походження: Китайська Народна Республіка. Контрактоутримувач SELMAK.

Судом встановлено, що перевезення вантажу з країни походження (з порту Китаю) до порту призначення «CONSTANTA» (Румунія) здійснювалося компанією MAERSK.

У свою чергу, відповідно до Вступу офіційних правил тлумачення Міжнародної торгової палати з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі Інкотермс 2010, правила Інкотермс здебільшого описують завдання, витрати та ризики, пов`язані з поставкою товару від продавців до покупців. Обране правило Інкотермс має відповідати товару, виду транспорту та насамперед наміру сторін покласти на продавця чи покупця додаткові обов`язки, наприклад обов`язок з організації перевезення чи страхування товару. Правила Інкотермс зазначають, яка сторона контракту (договору) купівлі-продажу зобов`язана забезпечити перевезення чи страхування при поставці товару продавцем покупцеві, і які витрати покладаються на кожну із сторін. Згідно з правилами Інкотермс Перевезення оплачено до (CPT), Перевезення та страхування оплачено до (CIP), Вартість і фрахт (CFR) та Вартість, страхування та фрахт (CIF), назване місце відрізняється від місця поставки. Відповідно до цих чотирьох правил Інкотермс, назване місце це місце призначення, до якого оплачується перевезення Продавцем.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF ("вартість, страхування, фрахт") покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування (пункти А.3, Б.3 умов поставки CIF за Інкотермс 2010).

Таким чином, витрати по перевезенню оплачуються продавцем, а отже SELMAK.

Також витрати на страхування та перевезенню, відповідно правил Інкотермс 2010, вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар (фактурної вартості товару), у зв`язку з чим не додаються при визначенні митної вартості товару.

Враховуючи вищенаведене, вимоги відповідача про надання додаткових документів на підтвердження митних вартості товару стосовно МД №23UA468U6 від 13.01.2023 та МД №23UA37U0 від 30.01.2023 є безпідставними, оскільки вони не є складовими митної вартості товару при імпорті.

Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18 зазначив, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з цим саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах таких розбіжностей, які б давали митному органу коригувати задекларовану митну вартість із застосуванням резервного методу.

За наслідками розгляду справи суд упевнився в тому, що зауваження митного органу по своїй суті носять формальний характер та окремо або у сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування митної вартості товару.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про винесення окремої ухвали щодо працівників митного органу, які приймали оскаржувані рішення, то суд зважає на таке.

Підстави та порядок винесення окремих ухвал в адміністративних справах врегульовано статтею 249 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 249 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (ч. 3 ст. 249 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 249 КАС України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

А частиною 9 статті 249 КАС України передбачено, що окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Таким чином, окрема ухвала є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів. Судом при розгляді справи не встановлено таких порушень законодавства, які є підставою для реагування через постановлення окремої ухвали, а позивачем доказів їх наявності не надано.

Крім того, суд вважає, що задоволення позовних вимог є достатнім та ефетивними способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частиною першою, другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, у справі "Рисовський проти України", від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, ЄСПЛ наголосив на особливій важливості принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.comS.r.l. проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява N 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява N 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Крім того, згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що позов є підставним і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 37206,17 грн, належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6444 грн, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною 2 статті 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Судом встановлено, що між ПП «Капітан» та адвокатом Путіліним Є.В. укладено договір про надання правничої допомоги від 03.02.2023 (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1, 2 цього договору виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання наступної правової допомоги замовнику - захисту прав і охоронюваних законом інтересів в адміністративних судах по справі за позовом ПП «Капітан» до митниць про визнання протиправними та скасування рішень про коригування та карток відмови, що включає в себе: а) складання та подання процесуальних документів; б) надання запитів для одержання інформації; в) представництво і захист інтересів Замовника в суді з правами сторони та повноваженнями визначеними КАС України без обмежень.

Розмір гонорару визначається за угодою сторін у розмірі співмірному складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи шляхом підписання акту виконаних робіт з розрахунку 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну годину роботи адвоката на момент складання акту виконаних робіт

На підтвердження понесених витрат стороною позивача також надано детальний опис робіт та квитанцію про оплату правничої допомоги на суму 6444 грн.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу, суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

З огляду на викладене, враховуючи предмет спору, обсяг адвокатських послуг, беручи до уваги категорію та складність справи, суд дійшов висновку, про наявність підстав для відшкодуванню позивачеві 6444,00 грн, що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 16.01.2023 №UA403020/2023/000041/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів від 16.01.2023 №UA403020/2023/000046.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 31.01.2023 №UA403020/2023/000079/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів від 31.01.2023 №UA403020/2023/000102.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Капітан" понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 37206,17 грн (тридцять сім тисяч двісті шість гривень 17 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6444,00 грн (шість тисяч чотириста сорок чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Приватне підприємство "Капітан" (вул. Ю.Клена, 28, м. Вінниця, )

Відповідач: Тернопільська митниця (вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, Тернопільська область, )

Суддя Мультян Марина Бондівна