Справа № 452/1659/22
Суддя: Карнасевич Г. І.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/1659/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" квітня 2023 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

секретаря судового засідання Страхоцької Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Самборі Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Забитівського Ігоря Петровича, Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому

просить скасувати постанову інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Забитівського І. П. серії РАП № 616634116 від 13.04.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 680 грн., а провадження в справі - закрити. Крім цього, просить стягнути з відповідача понесені при розгляді справи судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 17.06.2022 року на його адресу направлено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 616634116 від 13.04.2022 року до повідомлення серії ЛС № 00031778 від 13.04.2022 року, винесену інспектором з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Забитівським І.П. про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 680 грн., за вчинення, на думку інспектора, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, яка була скерована засобами поштового зв`язку - «Укрпошта» (штрих - код відстеження трекінгу 330). Із зазначеної постанови убачається, що 13 червня 2022 року, близько 15 год. 54 хв., водієм транспортного засобу автомобіля марки «AUDI Q5» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Саксаганського - Стецька, чим порушено вимоги підпункту г) пункту 15. 9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до якого, «зупинка на перехрестях заборонена». Не погоджуючись з даною постановою, стверджує, що, на його думку, таке рішення інспектора з паркування є протиправним, а притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним, виходячи з наступного.

Всупереч положенням ст. 279 - 1 КУпАП, інспектор з паркування не виконав обов`язку щодо розміщення на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності або постанови. Також стверджує, що ним не порушувались ПДР України. Щодо постанови, така не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема: не описано обставини, установлених під час розгляду справи (інспектором вказано лише те, що він здійснив зупинку за адресою: м. Львів, вул. Саксаганського - Стецька, однак не зазначено суть та не викладено об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення. Крім цього, до постанови не долучено будь - яких доказів на підтвердження викладених у ній обставин щодо порушення ним, на думку інспектора з паркування, ПДР України. Стверджує, що в даному випадку, інспектор діяв всупереч викладеним вище правовим нормам, що в причинно - наслідковому зв`язку призвело до винесення останнім протиправної постанови, безпідставно притягнуто його до адміністративної відповідальності, чим порушено його права. Просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.

Відповідно до положень ч. 6 ст.162 КАС України, ст.205 КАС України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів для ухвалення судом законного та об`єктивного рішення.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту ч. 1 ст. 2 КАС України убачається, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що постановою інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Звбитівським І.П. серії РАП № 616634116 від 13.04.2022 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 680 грн. за вчинення, на думку інспектора, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, яке проявилось у тому, що 13 квітня 2022 року, близько 15 год. 54 хв., водієм транспортного засобу «AUDI Q5» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Саксаганського - Стецька, чим порушено вимоги підпункту г) пункту 15. 9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до якого, «зупинка на перехрестях».

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Статтею 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів,однак інспектором цього зроблено не було.

Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що всупереч наведеним вище положенням ст.279-1 КУпАП, інспектор з паркування не виконав обов`язку щодо розміщення на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності або постанови, оскільки такі не спростовані відповідачем.

З диспозиції ч. 3 ст.122 КУпАП убачається, що адміністративна відповідальність настає за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно до підпункту «г», пункту 15.9, розділу 15 ПДР України, передбачено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та у своїй сукупності достатніх, в розумінні ст.73-76 КАС України доказів на підтвердження порушення позивачем вказаних вище ПДР України, оскаржуванна постанова містить лише посилання на ідентифікатор для доступу до зображень чи відеозапису за посиланням на сайті - «http://inspector.lviv.ua», використовуючи який - будь-які зображення/відеозапис відсутні.

Крім цього, суд зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в такій не описано обставини, установлених під час розгляду справи, не зазначено суть правопорушення та не викладено його об`єктивну сторону.

Зі змісту ст. 7 КУпАП убачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Презумпція невинуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Варто зазначити, що сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Відповідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та беручи до уваги факт відсутності належних, допустимих, достовірних та в своїй сукупності достатніх доказів, в розумінні ст.73-76 КАС України щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, суд вважає, що вина позивача не доведена, відтак, постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно скасувати.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно положень ч. 3 п. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо відсутності в його діях складу інкримінованого йому правопорушення знайшли своє підтвердження в процесі судового розгляду.

Вказані вище обставини, доводи та мотиви свідчать про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Зважаючи на те, що в ході розгляду справи встановлено відсутність складу вищенаведеного адміністративного правопорушення в діях позивача, суд приходить до висновку, що зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриттю.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської.

Керуючись ст. 2,5,6, 9, 10, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Забитівського Ігоря Петровича, Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Забитівського Ігоря Петровича серії РАП № 616634116 від 13.04.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 680 грн. скасувати, а провадження в справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, адреса: 79005, м. Львів, вул. Зелена, 9, .

Суддя