Справа № 380/9216/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/9216/22 пров. № А/857/14818/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Ланкевич А.З.,

справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту судового рішення: не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) про визнання протиправними дій щодо обчислення їй розміру пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723 «Про державну службу» з урахуванням п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889 «Про державну службу» з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №314-Ф від 22.12.2020 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за №315-Ф від 22.12.2020, виданих відповідачем, зобов`язання призначити їй пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу» з урахуванням п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №314-Ф від 22.12.2020 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за №315-Ф від 22.12.2020, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 30.12.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року позовну заяву задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування під час переведення ОСОБА_1 з 30.12.2020 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII довідок від 22.12.2020 №314-Ф та від 22.12.2020 №315-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) при обчисленні ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 30.12.2020 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII врахувати довідки від 22.12.2020 №314-Ф та від 22.12.2020 №315-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення мотивоване тим, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність своїх дій.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ГУ ПФУ у Львівській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на його безпідставність та необгрунтованість, просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року у справі №380/14911/21 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.01.2021 року №21 про відмову ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 30.12.2020 року.

Зазначає, що виконання рішення суду призводило до зменшення розміру пенсії, оскільки довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця не були предметом розгляду в суді. Тому вважає, що відсутні підстави для врахування довідок від 22.12.2020 №314-Ф та від 22.12.2020 №315-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області при обчисленні ОСОБА_1 з 30.12.2020 пенсії за віком відповідно до Закону №889.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.06.2011 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723.

З 01.04.2019 позивача переведено з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723, на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

30.12.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила перевести її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889. До заяви про перехід на пенсію державного службовця позивач, серед іншого, долучила довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №314-Ф від 22.12.2020 року та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за №315-Ф від 22.12.2020, видані Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням від 06.01.2021 №21 відповідач відмовив позивачу у переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, оскільки такий перехід зменшить розмір пенсії позивача.

Не погоджуючись з цією відмовою, позивач оскаржила її до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі №380/14911/21, яке набрало законної сили 30.03.2022, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення від 06.01.2021 року №21 Відділу перерахунків пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову щодо перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 30.12.2020 року. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №314-Ф від 22.12.2020 року та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за №315-Ф від 22.12.2020 року, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, відмовлено, оскільки така вимога є передчасною.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.05.2022 №1300-5305-8/45538 повідомлено позивачу, що при переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідач не враховував довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, оскільки такого обов`язку не передбачено судовим рішенням. Також зазначено, що проводити перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду від 01.11.2021 у справі №380/14911/21 недоцільно, оскільки це призведе до переплати та зменшення розміру пенсії.

Вважаючи такі дії неправмірними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Як передбачено статтею 90 Закону №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з п.10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями п.12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Враховуючи наведене судом вірно зазначено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби чи посади, віднесені до відповідних категорій посад державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як передбачено частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Судом також враховано, що право позивача на переведення на пенсію за віком державних службовців з 30.12.2020 встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/14911/21, яке набрало законної сили 30.03.2022, відтак, вказана обставина, в силу вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, доказуванню не підлягає.

Спірним питанням у цій справі є право позивача на виплату пенсії, обчислену з урахуванням всіх складових заробітної плати, на які було нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно вимог ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як передбачено пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Водночас за змістом ч.ч. 2, 6 ст.33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 1 статті 66 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати, з яких сплачені страхові внески, що підтверджується довідкою, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру її пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.04.2019 у справі №570/4196/16-а, від 09.04.2020 у справі №534/2349/16-а, від 22.10.2020 у справі №810/2566/18, від 17.05.2021 у справі №686/1288/17.

Як встановлено судом, видані позивачу довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.12.2020 №314-Ф та від 22.12.2020 №315-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця містять відомості про посадовий оклад, надбавку за ранг, надбавку за вислугу років та надбавку за інтенсивність праці, премію місячну, інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць). На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказані довідки складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Більше того, відповідачем не наведено жодного аргументу на підтвердження невідповідності поданих довідок вимогам встановленого зразка та не зазначено в чому саме полягає така невідповідність.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, та факт набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі №380/14911/21, а також факт звернення позивача до пенсійного органу із заявою та доданими до неї довідками встановленого зразка, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування під час переведення позивача на пенсію державного службовця довідок від 22.12.2020 №314-Ф та від 22.12.2020 №315-Ф про складові заробітної плати позивача для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області є протиправними.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду про обґрунтованість позовних вимог, відтак позов підлягав задоволенню.

Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року у справі № 380/9216/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 19.04.2023.