Справа № 160/4838/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2023 року Справа № 160/4838/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
14.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.01.2023 року, зарахувавши до страхового стажу періоди з 28.09.1979 року по 29.08.1981 року, з 01.09.1981 року по 17.07.1982 року, з 06.08.1982 року по 13.09.1987 року, з 28.09.1987 року по 07.12.1988 року, з 23.01.1989 року по 25.09.1989 року, з 26.09.1989 року по 25.09.1993 року, з 21.09.1994 року по 10.05.1995 року та з 11.05.1995 року по 31.12.1998 року.
В обґрунтування позову вказано, що позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком, при цьому відповідачем-2 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, через відсутність необхідного страхового стажу та до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 03.10.1979 серії НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю послідовності зміни в прізвищі (долучене до заяви свідоцтво про шлюб від 23.03.1992 серії НОМЕР_2 пошкоджене, зазначена дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відповідає даним паспорту «30.12.1962»), період роботи з 28.09.1979 по 31.08.1981 згідно довідки від 05.01.2023 №67 у зв`язку з відсутністю послідовності зміни в прізвищі; - періоди навчання згідно диплому від 17.07.1982 серії НОМЕР_3 з 01.09.1981 до 17.07.1982 та згідно диплому від 27.03.1986 серії НОМЕР_4 з 01.09.1983 по 27.03.1986, оскільки відсутня інформація про зміну прізвища з ОСОБА_2 на Кузнецова; - період роботи з 28.09.1987 по 07.12.1988, оскільки в довідці №4 відсутня дата видачі. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивачем підтверджено належними документами необхідний стаж. З огляду на вказане позивач просила задовольнити позовні вимоги.
15.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) осіб, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано матеріали пенсійної справи позивача.
31.03.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву позивача про призначення пенсії та винесено оскаржуване рішення яким відмовлено у призначенні пенсії за віком, через відсутність необхідного страхового стажу та до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 03.10.1979 серії НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю послідовності зміни в прізвищі (долучене до заяви свідоцтво про шлюб від 23.03.1992 серії НОМЕР_2 пошкоджене, зазначена дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відповідає даним паспорту «30.12.1962»), період роботи з 28.09.1979 по 31.08.1981 згідно довідки від 05.01.2023 №67 у зв`язку з відсутністю послідовності зміни в прізвищі; - періоди навчання згідно диплому від 17.07.1982 серії НОМЕР_3 з 01.09.1981 до 17.07.1982 та згідно диплому від 27.03.1986 серії НОМЕР_4 з 01.09.1983 по 27.03.1986, оскільки відсутня інформація про зміну прізвища з ОСОБА_2 на Кузнецова; - період роботи з 28.09.1987 по 07.12.1988, оскільки в довідці №4 відсутня дата видачі; - періоди роботи з 01.10.2022 року по 01.12.2022 року у зв`язку з відсутністю в Реєстрі сум нарахованої заробітної плати. З огляду на вказане, оскаржуване рішення прийнято правомірно та у відповідності вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
05.04.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем-2 правомірно та у відповідності вимог чинного законодавства, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. З огляду на вказане, відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Позивач вважає вказане рішення відповідача-2 протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
З матеріалів справи вбачається, що відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 03.10.1979 року містить відомості, зокрема:
- 28.09.1979 року прийнята на посаду санітарки Криворізьке Горапту (наказ № 91 від 27.09.1979 року);
- 29.08.1981 року звільнена з посади відповідно до ст.38 КЗпП (наказ № 38 від 29.08.1981 року);
- 01.09.1981 року зарахована слухачем по спеціальності повар Державне ПТУ № 7 (наказ № 26к від 01.09.1981 року);
- 17.07.1982 року відрахована через закінченням навчання (наказ № 22 від 17.07.1982 року);
- 06.08.1982 року прийнята поваром ОРС РУ ім.Кірова (наказ № 131 к від 05.08.1982 року);
- 13.09.1987 року звільнена за ст.38 КЗпП УРСР (наказ № 477к від 14.09.1987 року);
- 28.09.1987 року прийнята на посаду повара відділення матеріального забезпечення вч № НОМЕР_10 (наказ № 261 від 28.09.1987 року);
- 07.12.1988 року звільнена через ліквідацію військової частини (наказ 337 від 07.12.1988 року);
- 23.01.1989 року прийнята поваром ОРС РУ ім.Кірова (наказ № 17к від 24.01.1989 року);
- 25 09.1989 року звільнена за ст.38 КЗПП УРСР (наказ № 186к від 25.09.1989 року);
- 26.09.1989 року прийнята до столової поваром військова частина НОМЕР_11 (наказ № 233 від 04.10.1989 року);
- 25.09.1993 року звільнена через закінчення строку трудового договору (наказ № 195 від 26.08.1993 року);
- 21.09.1994 року прийнята поваром до торгово-промислового комплексу «Обрій» ( наказ № 172к від 21.09.1994 року);
- 10.05.1995 року звільнена за ст.38 КЗПП України (наказ № 73к від 10.05.1995 року);
- 11.05.1995 року прийнята до відділу громадського харчування дільниці санаторію-профілакторію ІНФОРМАЦІЯ_2 (розп № 19к від 12.05.1995 року).
Не зараховуючи період роботи позивача згідно трудової книжки від 03.10.1979 серії НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю послідовності зміни в прізвищі (долучене до заяви свідоцтво про шлюб від 23.03.1992 серії НОМЕР_2 пошкоджене, зазначена дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відповідає даним паспорту «30.12.1962»).
Станом на дату заповнення трудової книжки позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974 року №162, затверджена постановою від 20.06.1974 року №162.
Так, вказаною Інструкцією встановлені загальні вказівки для заповнення відомостей про працівника до трудової книжки.
Відповідно до пунктів 2.10., 2.11 вказаної Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.
Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей.
Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 року ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірний період роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.
За змістом пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки працівників» та службовців встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до п. 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
Як вбачається з копії трудової книжки, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Також, у період внесення записів про роботу позивача, незарахованих відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).
Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, виправлення дати наказу про звільнення не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
Суд зазначає, що незарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Також, суд не погоджується з твердженням відповідача про необхідність підтвердження спірних періодів роботи уточнюючими довідками, оскільки, факт прийому позивача на роботу на вказаних підприємствах, як і дата звільнення з роботи, підпис уповноваженої особи, в органу пенсійного фонду сумнівів не викликає, відтак, факт роботи позивача є підтвердженим.
Відповідно до довідки № 67 від 05.01.2023 року Комунального підприємства «Фармація» Криворізької міської ради - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працювала на підприємстві: з 28.09.1979 року (Наказ № 91 від 27.09.1979 р.) по 31.08.1981 року санітаркою аптеки № 174. 31.08.1981 року звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. (Наказ № 38 А від 24.08.1981 року). Аптека № 174 входила в структуру Криворізького аптечного управління. Криворізьке аптечне управління перереєстровано у Криворізьке міське виробниче об`єднання Фармація" (наказ № 13 від 07.03.1989 року по Дніпропетровському аптечному управлінню виконкому обласної ради народних депутатів). Криворізьке міське виробниче об`єднання «Фармація» перереєстровано у державне комунальне підприємство Фармація м. Кривого Рогу (рішення № 247 від 16.02.1992 року виконкому Криворізької ради народних депутатів). Державне комунальне підприємство «Фармація» перереєстровано у комунальне підприємство «Фармація» (рішення № 161 від 15.04.1998 року виконкому Криворізької міської ради). Комунальне підприємство «Фармація» перереєстровано у комунальне підприємство «Фармація» Криворізької міської ради (наказ № 187 від 15.11.2016 року).
Відповідно до диплому НОМЕР_4 від 27.03.1986 року ОСОБА_4 в 1993 році вступила до Криворізького технікуму громадського харчування, в 1986 році закінчила повний курс Криворізького технікуму радянської торгівлі по спеціальності Технологія приготування їжі. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 27.03.1986 року присвоєно кваліфікацію техніка технолога.
Таким чином, періоди зайнятості з 28.09.1979 року по 29.08.1981 року, з 01.09.1981 року по 17.07.1982 року, з 06.08.1982 року по 13.09.1987 року, з 28.09.1987 року по 07.12.1988 року, з 23.01.1989 року по 25.09.1989 року, з 26.09.1989 року по 25.09.1993 року, з 21.09.1994 року по 10.05.1995 року та з 11.05.1995 року по 31.12.1998 року, не зараховано до страхового стажу, хоча вказаний стаж підтверджуються трудовою книжкою, уточнюючою довідкою та дипломом.
Підставою неврахування зазначеного стажу в оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії зазначено - відсутність послідовності зміни в прізвищі (долучене до заяви свідоцтво про шлюб 23.03.1992 серії НОМЕР_12 .пошкоджене, зазначена дата народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", не відповідає даним паспорту «30.12.1962»).
Крім того, дослідивши копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 03.10.1979 року, судом встановлено, що в ній містяться відмітки про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_5 та з ОСОБА_5 на Кузнецову.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 23.03.1992 року серія НОМЕР_2 , відповідно до якого під час укладення шлюбу 23.03.1992 року прізвище ОСОБА_5 було змінено на нинішнє - Кузнецова. Свідоцтво видано в місті Потсдам в Німеччині.
Про укладення шлюбу 23.03.1992 року в м.Потсдам в Німеччині є відповідна відмітка також в паспорті громадянина України НОМЕР_6 .
Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).
Днем звернення за призначенням пенсії, у відповідності до пункту 1.7 Порядку № 22-1, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Згідно з положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Системний аналіз положень Порядку № 637 та Порядку № 22-1 дає підстави для висновку, що при зверненні особи із заявою про призначення пенсії, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, зокрема у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Для підтвердження трудового стажу приймаються відповідні довідки, виписки із наказів та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із приписами пп. 2 п. 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Таким чином, відповідач, у разі наявності розбіжностей у документах, відсутності даних, чи відсутності окремих документів у архівних установах, наділений повноваженнями, для підтвердження стажу роботи особи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючих довідок, архівних документів що містять відомості про періоди роботи, характер праці, встановлений мімімум трудоднів тощо.
В свою чергу, відповідачем-2 не надано суду будь-які докази звернення з приводу надання інформації щодо спірного періоду роботи позивача.
Суд зазначає, що сумніви пенсійного органу щодо вказаної роботи позивача не можуть нівелювати відомості трудової книжки, яка оформлена належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Щодо права на призначення дострокової пенсії як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Так, судом встановлено, що позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву №394 від 16.01.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV.
Законодавством передбачено спеціальний порядок призначення (перерахунку) пенсії, який передбачає дві обов`язкові складові - звернення особи з відповідною заявою про призначення (перерахунок) пенсії та прийняття органами ПФУ відповідного рішення за наслідками розгляду такої заяви.
Рішенням від 24.01.2023 року №28 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовило позивачці в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV. Орган Пенсійного фонду не приймав рішення, щодо наявності чи відсутності у позивача права на призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій.

З приводу дотримання встановленого порядку звернення за призначенням (перерахунком) пенсії суди дотримуються позиції, що законодавством передбачено спеціальний порядок призначення (перерахунку) пенсії, який є обов 'язковим та передбачає дві складові - звернення особи з відповідною заявою та прийняття органами ПФУ відповідного рішення за наслідками розгляду такої заяви (постанова Вищого адміністративного суду від 22.03.2016 по справі №К/800/24408/15, постанова Верховного Суду від 19.04.2018р. по справі №601/198/16 (К/9901/6458/18).

З огляду на вказане, позовні вимоги в частині, що стосуються дострокової пенсії як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задоволенню не підлягають, так, як позивач не зверталась із заявою про призначення такої пенсії, а відповідачем-2 при винесенні оскаржуваного рішення самостійно таке питання не розглядалось.

Щодо вимог в частині зобов`язання зарахувати період роботи позивача періоди з 28.09.1979 року по 29.08.1981 року, з 01.09.1981 року по 17.07.1982 року, з 06.08.1982 року по 13.09.1987 року, з 28.09.1987 року по 07.12.1988 року, з 23.01.1989 року по 25.09.1989 року, з 26.09.1989 року по 25.09.1993 року, з 21.09.1994 року по 10.05.1995 року та з 11.05.1995 року по 31.12.1998 року, суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Таким чином, враховуючи, що оскаржуване рішення прийняте з підстав незарахування до страхового стажу вищевказаних періодів та враховуючи наявність підстав для зарахування такого періоду, суд вважає за необхідне для повного відновлення порушених прав зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди роботи періоди з 28.09.1979 року по 29.08.1981 року, з 01.09.1981 року по 17.07.1982 року, з 06.08.1982 року по 13.09.1987 року, з 28.09.1987 року по 07.12.1988 року, з 23.01.1989 року по 25.09.1989 року, з 26.09.1989 року по 25.09.1993 року, з 21.09.1994 року по 10.05.1995 року та з 11.05.1995 року по 31.12.1998 року.

Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Шевченка, 9, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 28 від 24.01.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 28.09.1979 року по 29.08.1981 року, з 01.09.1981 року по 17.07.1982 року, з 06.08.1982 року по 13.09.1987 року, з 28.09.1987 року по 07.12.1988 року, з 23.01.1989 року по 25.09.1989 року, з 26.09.1989 року по 25.09.1993 року, з 21.09.1994 року по 10.05.1995 року та з 11.05.1995 року по 31.12.1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2023 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком, з урахування правової оцінки наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв