Справа № 280/2157/23
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

20 квітня 2023 року Справа № 280/2157/23 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Богатинський Б.В., перевіривши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

до Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області (вул. Першотравнева, буд. 50, с. Степне, Запорізького району, Запорізької області, 70342; )

про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати бездіяльності посадових осіб Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області (дев`ятого скликання) протиправною, невиконання приписів п.43 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в період з 11.11.2020 року по теперішній час, при укладенні договорів сільським Головою від імені Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, (в тому числі договори на передачу в оренду земельних ділянок ) з іншими суб`єктами господарювання, без подальшого затвердження даних договорів на пленарних засіданнях сільської ради.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

10.04.2023 до суду позивачем наданий адміністративний позов з доповненням та уточненням, згідно якого, позивач просить суд визнати противоправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не вчиненні дій, щодо затвердження складених Степненським сільським Головою від імені Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області Договорів - №89/57-21-ДО від 24.05.2021 року та додаткового Договору №89/57-21-ДО від 10.08.2021 року на пленарних засіданнях Степненської сільської ради (дев`ятого скликання) Запорізького району Запорізької області, передбачених приписами п.43 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду з урахуванням зауважень викладених в ухвалі:

- належним чином оформленої позовної заяви та засвідчених копій всіх документів, доданих до позовної заяви (у примірнику для суду та копії для відповідача), у відповідності до вимог КАС України, з урахуванням зауважень суду, зазначити: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

- зазначити дату, коли позивач дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та надати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду у випадку його пропуску та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем 17.04.2023 у порядку усунення недоліків наданий до суду адміністративний позов, в якому позивач посилається на те, що посадовими особами Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області не виконані вимоги ст.124 Земельного кодексу України, а саме: земельні ділянки передані в оренду без проведення торгів. Позивач 01.12.2022 довідалась про порушення прав на участь в торгах та отримання в оренду земельної ділянки. Укладення з порушенням чинного законодавства договори № 89/57-21-ДО від 24.05.2021 щодо передачі в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0145 та додатковий договір № 89/57-21-21-ДО від 10.08.2021 року, позбавило позивача права брати участь в торгах та отримати в оренду дані земельні ділянки.

В уточненому адміністративному позові позивач просить суд:

- визнати противоправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не вчиненні дій щодо оголошення та проведення торгів Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області, щодо передачі 24.04.2021 в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0145, та зобов`язати відповідача оголосити та провести торги Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області, щодо передачі в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0145;

- визнати противоправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не подачі на розгляд для затвердження на пленарних засіданнях Степненської сільської ради (дев`ятого скликання) Запорізького району Запорізької області укладених від імені Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області Договорів №89/57-21 ДО від 24.05.2021 року та додаткового Договору №89/57-21-ДО від 10.08.2021 року, щодо передачі в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0145, та зобов`язати відповідача подати на розгляд для затвердження на пленарних засіданнях Степненської сільської ради (дев`ятого скликання) Запорізького району Запорізької області укладених від імені Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області Договорів №89/57-21-ДО від 24.05.2021 року та додаткового Договору №89/57-21-21-ДО від 10.08.2021 року, щодо передачі в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0145.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем допущено порушення прав на участь в торгах та отримання в оренду земельної ділянки при укладенні Договорів №89/57-21-ДО від 24.05.2021 року та додаткового Договору №89/57-21-21-ДО від 10.08.2021 року, щодо передачі в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0145.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України, у частині першій якої зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналіз змісту статті 19 КАС України та статті 19 ЦПК України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (ЗК України).

За змістом частин першої - другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом запропоновано позивачу надати суду належним чином оформлену позовну заяву (у примірнику для суду та копії позовної заяви відповідно до кількості учасників справи) у відповідності до вимог КАС України, з урахуванням зауважень суду (зазначити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача).

Доводи позивача зводяться до того, що передача земельної ділянки іншій особі, порушила права позивача на участь в торгах та отримання в оренду даної земельної ділянки.

Суд зазначає, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, відносини про які зазначає позивач, стосуються також вирішення спору щодо цивільних прав третіх осіб та про наявність у позивача приватного інтересу щодо права користування земельною ділянкою.

Позивач зазначає, що їй достовірно відомо про те, що Договори №89/57-21-ДО від 24.05.2021 року та додатковий Договір №89/57-21-ДО від 10.08.2021 року на пленарному засіданні Степненської сільської ради (дев`ятого скликання) не розглядались та не затверджувались.

Разом з тим, повідомляє, що лише 01.12.2022 довідалась про порушення прав на участь в торгах та отримання в оренду земельної ділянки.

Особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовані ст. 122 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31.03.2020 по справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Викладені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2020 у справі 340/1019/19.

Частиною 2 ст.123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом запропоновано позивачу зазначити дату, коли позивач дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та надати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду у випадку його пропуску та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем вимоги ухвали у цій частині не виконані, доказів того, що про порушення права на участь в торгах позивач дізналась саме 01.12.2022 до матеріалів справи не надано, при цьому, що про не розгляд та незатвердження Договорів №89/57-21-ДО від 24.05.2021 року, та додаткового Договору №89/57-21-ДО від 10.08.2021 року на пленарному засіданні Степненської сільської ради (дев`ятого скликання), як зазначено у позові, їй також було достовірно відомо.

Заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску також до суду не надано.

Пункт 1 ч.4 ст.169 КАС України встановлює, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Згідно з ч.6 ст.169 КАС України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

З огляду на викладене, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 169, 241, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви, згідно ч.8 ст.169 КАС України, не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена, апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки встановлені ст.ст.295, 297 КАС України протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвалу складено та підписано 20.04.2023.

Суддя Б.В. Богатинський