Справа № 160/3478/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2023 року Справа № 160/3478/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
22 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , на день виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, на 03.01.2023, до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи з 01.04.2021 по 30.08.2022, як особі, яка працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 на підставі заяви про призначення пенсії, поданої в межах строку звернення, призначити з 03 січня 2023 року - ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, як особі, яка працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 на підставі заяви про призначення пенсії, поданої в межах строку звернення;
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона 03 січня 2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, як особі, яка працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09 лютого 2023 року за № 84 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, з обґрунтуванням, що до пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано період з 01.04.2021 року по 30.08.2022 року, оскільки у довідці від 06 вересня 2022 року №12/56 зазначений рік народження не співпадає з написанням року народження у паспорті заявниці.

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09 лютого 2023 року за №84 «Про відмову в призначенні пенсії» про не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду роботи з 01.04.2021 по 30.08.2022 та про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2 з дня виникнення права на призначення пенсії, а саме з 03.01.2023 року, у зв`язку із чим звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі №160/3478/23 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

24 березня 2023 року на адресу суду від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву вх.№2688/23, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , зверталась 20.10.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через відділ обслуговування громадян №6 (сервісний центр) управління обслуговування громадян з заявою та доданими до неї документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 09.02.2023 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за №84, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на дату звернення (03.01.2023) не досягла необхідного пенсійного віку, передбаченого абзацом першим пунктом другим частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.

Згідно змісту абзацу першого пункту другого частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Крім того, до пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 не зараховано період з 01.04.2021 по 30.08.2022, оскільки у довідці від 06.09.2022 №12/56 містяться розбіжності у правильному зазначенні року народження відповідно паспортних даних.

Через те, що ОСОБА_1 на дату звернення не досягла необхідного пенсійного віку, встановленого абзацом першим пунктом другим частини 2 статті 114 Закону №1058, позивачу у призначення пенсії було відмовлено, про що 09 лютого 2023 року складено рішення №84.

31 березня 2023 року на адресу суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву вх.№4345/23-ел, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити з огляду на таке.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.01.2023 звернулась до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням № 84 від 09.02.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із недосягненням пенсійного віку.

Позивач на обліку в Головному управлінні не перебуває.

Вік Позивача 50 років.

Страховий стаж 29 років 04 місяці 23 дні.

Пільговий стаж 16 років 04 місяці 23 дні.

Відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано період з 01.04.2021 по 30.08.2022 року, оскільки у довідці від 06.09.2022 №12/56 зазначений рік народження не співпадає з роком народження, що зазначений у паспорті заявника.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Трудовою книжкою серія НОМЕР_2 підтверджується стаж роботи позивача у такі періоди:

На підставі наказу №121 від 07 серпня 1991 року прийнята "Медсестра палати дитячого відділення" у лікарні на станції Нижньодніпровського вузла Придніпровської залізничної дороги, звільнена на підставі наказу №28-к від 28 квітня 2000 року у зв`язку із необхідністю догляду за дитиною до 14 років.

На підставі наказу №1270 від 09 листопада 2004 року прийнята в Трубопрокатний цех №4 на посаду "Сортувальник-здавальник металу, холодної відділки труб, лінії відділки та здачі рівних труб".

На підставі наказу №1323 від 27 серпня 2006 року Нижньодніпровському трубопрокатному заводу встановлено право на пільгову пенсію за Списком №2.

На підставі наказу №124 від 26 вересня 2006 року переведена на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва №182,183 термообробки труб, 1 розряду".

На підставі наказу №156 від 26 вересня 2006 року присвоєний 4 розряд машиніста крана металургійного виробництва №182,183 термообробки труб.

На підставі наказу №265 від 14 лютого 2007 року відкрите акціонерне товариство "Нижньодніпровський трубопрокатний завод" перейменовано у відкрите акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод".

На підставі наказу №116 від 05 травня 2009 року переведена в тому ж цеху на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва Q-155 №192,193,197 ділянки термообробки труб, 3 розряду".

На підставі наказу №348 від 26 вересня 2011 року, з 01 жовтня 2011 року переведена в цех нафтогазового сортаменту на посаду "Машиніста металургійного виробництва Q-155 №192,193,197, 4 розряду ділянки термообробки труб (стану 5-12)".

На підставі рішення позачергових загальних зборів товариства від 29 січня 2013 року відкрите акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" перейменовано у публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод".

На підставі наказу №994-СТ від 01 квітня 2017 року переведена на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва, 4 розряду Трубопрокатного цеху №4, ділянки термообробки труб".

На підставі наказу №1050-К від 31 березня 2021 року звільнена у зв`язку із переведенням до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб".

На підставі наказу №646-К від 31 березня 2021 року прийнята у порядку переведення у ПАТ "Інтерпайп НТЗ" на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва, 4 розрядку, ділянки термообробки труб (стану 5-12) Цеху нафтогазового сегменту м.Дніпро."

На підставі наказу №223-о/108 від 01 липня 2021 року переведена на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва, 4 розряду, Трубонарізного цеху (м.Дніпро) дільниці кранового виробництва".

На підставі довідки публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" №12/280 від 06 вересня 2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працювала повний робочий день у ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод":

- з 09 листопада 2004 року по 26 вересня 2006 року - Робітником, зайнятим прийманням та здаванням труб і балонів (сортувальник-здавальник металу, Трубопрокатний цех №4), що передбачено Списком №2 розділом III «Чорна металургія», підрозділом 4а «Трубне виробництво (трубопрокатне)», позиція 3.4а - 3г, Списку пільгових професій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36;

- з 27 вересня 2006 року по 02 серпня 2016 року - Машиністом крана металургійного виробництва (Трубопрокатний цех №4, з 01.10.2011 року - Цех нафтогазового сортаменту (стан 5-12), з 01.02.2014 року - Трубопрокатний цех №4), що передбачено Списком №2 розділом III «Чорна металургія», підрозділом 4а «Трубне виробництво (трубопрокатне)», позиція 3.4а, Списку пільгових професій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36;

- з 03 серпня 2016 року по 31 березня 2021 року - Машиністом крану металургійного виробництва (Трубопрокатний цех №4, з 01.01.2020 року - Цех нафтогазового сегменту (стан 5-12), що передбачено Списком №2 розділом III «Чорна металургія», підрозділом 4 «Трубне виробництво (трубопрокатне)», Списку пільгових професій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

На підставі довідки публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" №12/56 від 06 вересня 2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює повний робочий день у товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб»:

- з 01 квітня 2021 року - по теперішній час - Машиністом крана металургійного виробництва (Цех нафтогазового сортаменту (м.Дніпро) стан 5-12, та з 01.07.2021 року - Трубонарізний цех (м.Дніпро), що передбачено Списком №2 розділом III «Чорна металургія» підрозділом 4 «Трубне виробництво (трубопрокатне)», Списку пільгових професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

03 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, як особі, яка працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09 лютого 2023 року за № 84 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку із наступним.

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 03.01.2023.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсія на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Вік заявника 50 років.

Страховий стаж особи становить 29 років 04 місяці 23 дні.

Підтверджений пільговий стаж особи - 16 років 4 місяців 23 дні.

До загального страхового стажу роботи зараховано всі періоди.

До пільгового стажу роботи за списком №2 не зараховано період з 01.04.2021 по 30.08.2022, оскільки у довідці від 06.09.2022 №12/56 зазначений рік народження не співпадає з написанням року народження у паспорті заявника

Працює.

Враховуючи зазначене, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до настання пенсійного віку, визначеного статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 22.05.2027.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09 лютого 2023 року за №84 «Про відмову в призначенні пенсії» про не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду роботи з 01.04.2021 по 30.08.2022 та про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2 з дня виникнення права на призначення пенсії, а саме з 03.01.2023 року, у зв`язку із чим звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1,6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 13 Закону №1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

09 липня 2003 року було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно пункту 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинні на період роботи особи.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41, відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року, встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на

здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Згідно з пунктом 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992, атестація робочих місць передбачає обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та п.п.1.5 п.1 Методичних рекомендацій №41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Пунктами 8,9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до статті 62 Закону №1788 та частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працювала повний робочий день на роботі, яка віднесена до Списку №2 - є записи в її трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Трудовою книжкою ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 підтверджується стаж роботи позивача у такі періоди:

На підставі наказу №121 від 07 серпня 1991 року прийнята "Медсестра палати дитячого відділення" у лікарні на станції Нижньодніпровського вузла Придніпровської залізничної дороги, звільнена на підставі наказу №28-к від 28 квітня 2000 року у зв`язку із необхідністю догляду за дитиною до 14 років.

На підставі наказу №1270 від 09 листопада 2004 року прийнята в Трубопрокатний цех №4 на посаду "Сортувальник-здавальник металу, холодної відділки труб, лінії відділки та здачі рівних труб".

На підставі наказу №1323 від 27 серпня 2006 року Нижньодніпровському трубопрокатному заводу встановлено право на пільгову пенсію за Списком №2.

На підставі наказу №124 від 26 вересня 2006 року переведена на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва №182,183 термообробки труб, 1 розряду".

На підставі наказу №156 від 26 вересня 2006 року присвоєний 4 розряд машиніста крана металургійного виробництва №182,183 термообробки труб.

На підставі наказу №265 від 14 лютого 2007 року відкрите акціонерне товариство "Нижньодніпровський трубопрокатний завод" перейменовано у відкрите акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод".

На підставі наказу №116 від 05 травня 2009 року переведена в тому ж цеху на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва Q-155 №192,193,197 ділянки термообробки труб, 3 розряду".

На підставі наказу №348 від 26 вересня 2011 року, з 01 жовтня 2011 року переведена в цех нафтогазового сортаменту на посаду "Машиніста металургійного виробництва Q-155 №192,193,197, 4 розряду ділянки термообробки труб (стану 5-12)".

На підставі рішення позачергових загальних зборів товариства від 29 січня 2013 року відкрите акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" перейменовано у публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод".

На підставі наказу №994-СТ від 01 квітня 2017 року переведена на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва, 4 розряду Трубопрокатного цеху №4, ділянки термообробки труб".

На підставі наказу №1050-К від 31 березня 2021 року звільнена у зв`язку із переведенням до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб".

На підставі наказу №646-К від 31 березня 2021 року прийнята у порядку переведення у ПАТ "Інтерпайп НТЗ" на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва, 4 розрядку, ділянки термообробки труб (стану 5-12) Цеху нафтогазового сегменту м.Дніпро."

На підставі наказу №223-о/108 від 01 липня 2021 року переведена на посаду "Машиніста крана металургійного виробництва, 4 розряду, Трубонарізного цеху (м.Дніпро) дільниці кранового виробництва".

На підставі довідки публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" №12/280 від 06 вересня 2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працювала повний робочий день у ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод":

- з 09 листопада 2004 року по 26 вересня 2006 року - Робітником, зайнятим прийманням та здаванням труб і балонів (сортувальник-здавальник металу, Трубопрокатний цех №4), що передбачено Списком №2 розділом III «Чорна металургія», підрозділом 4а «Трубне виробництво (трубопрокатне)», позиція 3.4а - 3г, Списку пільгових професій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36;

- з 27 вересня 2006 року по 02 серпня 2016 року - Машиністом крана металургійного виробництва (Трубопрокатний цех №4, з 01.10.2011 року - Цех нафтогазового сортаменту (стан 5-12), з 01.02.2014 року - Трубопрокатний цех №4), що передбачено Списком №2 розділом III «Чорна металургія», підрозділом 4а «Трубне виробництво (трубопрокатне)», позиція 3.4а, Списку пільгових професій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36;

- з 03 серпня 2016 року по 31 березня 2021 року - Машиністом крана металургійного виробництва (Трубопрокатний цех №4, з 01.01.2020 року - Цех нафтогазового сегменту (стан 5-12), що передбачено Списком №2 розділом III «Чорна металургія», підрозділом 4 «Трубне виробництво (трубопрокатне)», Списку пільгових професій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

На підставі довідки публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" №12/56 від 06 вересня 2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює повний робочий день у товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб»:

- з 01 квітня 2021 року - по теперішній час - Машиністом крана металургійного виробництва (Цех нафтогазового сортаменту (м.Дніпро) стан 5-12 та з 01.07.2021 року - Трубонарізний цех (м.Дніпро), що передбачено Списком №2 розділом III «Чорна металургія» підрозділом 4 «Трубне виробництво (трубопрокатне)», Списку пільгових професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

Наданими позивачем матеріалами встановлено, що наведені записи в трудовій книжки про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останньої за відповідними посадами повний робочий день.

З урахуванням викладено, суд приходить до висновку, що допущена розбіжність у правильному зазначенні року народження відповідно паспортних даних у довідці №12/56 від 06 вересня 2022 року допущена з вини підприємства ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб", судом встановлено, що дата народження підтверджено паспортом серії НОМЕР_3 та зокрема підтверджено також трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 у якій містяться записи про рік народження, відтак спірний період повинен зараховуватись до стажу роботи, який дає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відмова відповідача у зарахуванні позивачу пільгового стажу пенсії не відповідає вимогам пенсійного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи в ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб": з 01.04.2021 року по 01.07.2021 року на посаді "Машиніста крана металургійного виробництва (Цех нафтогазового сортаменту (м.Дніпро) стан 5-12", з 01.07.2021 року по 30.08.2022 року на посаді "Машиніста крана металургійного виробництва (Трубонарізний цех) (м.Дніпро) стан 5-12" до пільгового стажу за Списком №2, який враховується при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частини 6 статті 114 Закону №1058-ІV та частини 5 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року, у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Cписком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, який набув чинності з 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VІІІ від 03.10.2017, текст Закону №1058-ІV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.2 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ, у редакції Закону №213-VІІІ від 02.03.2015, та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції Закону №2148-VІІІ від 03.10.2017 року.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ.

Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року.

Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-ХІІдля осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції: «на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад 1 показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Отже, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ, в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV від 09.07.2003 року, в редакції Закону №2148-УІІІ від 03.10.2017 року.

Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ, в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та 55 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що у рішенні від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

За такого правового регулювання ключовими питаннями справи є:

а) можливість застосування юридичної позиції, що сформована в рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»;

б) визначення кола осіб при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, на яких поширюється дія суперечливих норм Законів України №1788-ХІI та №1058-IV;

в) нормативне визначення величини показника вікового цензу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно із статтею 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно із частиною першою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У пункті 3.1 рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 наголошено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (абзац другий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 27 лютого 2018 року №1-р/2018). Відповідно до змісту статті 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

У контексті предмету спору Конституційним Судом України визнані неконституційними положення щодо підвищення віку виходу на пенсію для пільгових категорій осіб та згідно з пунктом 2 резолютивної частині Рішення КСУ №1-р/2020 зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення (тобто з 23 січня 2020 року).

У пункті третьому резолютивної частини рішення КСУ від 23 січня 2020 року №1-р/2020 викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього Рішення, а саме:

застосуванню підлягають положення Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Водночас у контексті предмету спору юридична позиція, викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, застосовується також при оцінці змін до Закону №1058-IV, які регламентують спірні правовідносини та рішення відповідача.

А отже ґрунтуючись на юридичній позиції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, суд вважає, що ідентична правова норма, яка міститься в Законі України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.

Проте положення пункту 2 розділу XV Закону №1058-IV в редакції Закону №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року перешкоджають таким особам у реалізації права на пенсію на пільгових умовах за Законом №1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VII.

Щодо права позивача на призначення та отримання пенсії суд зазначає наступне.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 04 червня 2019 року №2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011.

Згідно із частиною 4 статті 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

За такого правового регулювання та встановлених обставин суд доходить висновку, що пункт 2 частини другої статті 114, абзаци 2,3 пункту 2 розділу XV Закону №1058-IV за змістом і правовою природою є такими, що не відповідають Конституції України, тому Суд вирішує справу без застосування цих норм, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної в Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

Частиною першою статті 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через утворені в установленому порядку територіальні органи - Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління , на які відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2), покладається, зокрема: призначення (здійснення перерахунку) і виплата пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України та його територіальні органи є суб`єктами владних повноважень у сфері загальнообов`язкового пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 6 Основного закону державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У контексті вимог статей 6,8,22,46,151-2 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у справі №1-р/2020 щодо порушень частини першої статті 8 Конституції України внаслідок підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи мають враховуватись всіма суб`єктами владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52,56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу «належного урядування».

Так, в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Лелас проти Хорватії» (заява №55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (пункт 74).

Отже, принцип "належного урядування" без сумніву є дотичним і до означених пенсійних спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначенні були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу «неналежного урядування».

Аналогічна правова позиція викладена у Рішенні Верховного Суду у справі №360/3611/20 від 21 квітня 2021 року.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин та правового регулювання суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Ураховуючи, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 29 років 04 місяці 23 дні, у тому числі на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 16 років 04 місяці 23 дні, суд дійшов висновку, що вона має право на пенсію з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020.

Частинами 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обов`язок доказування покладено на позивача - довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №84 від 09 лютого 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , у зв`язку з чим позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, суд вбачає за необхідне зобов`язати відповідача з 03 січня 2023 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2 відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання позову було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції АТ "Ощадбанк" №33 від 21 лютого 2023 року.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №84 від 09.02.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.04.2021 року по 30.08.2022 року до пільгового стажу за Списком №2, який враховується при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () з 03.01.2023 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пільгову пенсію за віком за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник