Справа № 364/149/23
Суддя: Глазкова Ю. О.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/149/23
Провадження № 2-а/364/8/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Глазкової Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Кулинич Г.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Харківській області, третя особа на стороні відповідача: поліцейський СРПП ВП №1 Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області Кулик Андрій Дмитрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №318716,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №318716, винесену 27.02.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27.02.2023 року о 09.45 год. відносно нього працівником поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП у зв`язку із порушенням ПДР України, накладено адміністративний штраф у розмірі 510 грн.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що 27.02.2023 року приблизно о 09 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , він рухався по території Богодухівського району Харківської області, де був зупинений поліцейським СРПП ВП №1 Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області.

На вимогу поліцейського він надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та талон технічного огляду. Окрім того, поліцейський просив надати йому поліс обов`язкового страхування, та на запитання, яка причина зупинки та навіщо йому поліс обов`язкового страхування, так як жодних правил дорожнього руху допущено не було, поліцейський почав вести себе агресивно та вказав, що зараз швидко знайде порушення вимог ПДР України. В подальшому поліцейський вказав, що ним буде складено постанову відносно позивача за те, що нібито він як водій не був пристебнутий ременем безпеки. Нащо позивач вказав, що на момент зупинки був пристебнутий, а ремінь було відстебнуто при поліцейському ж, щоб надати останньому документи. Поліцейський надалі поводив себе агресивно, позивач в свою чергу попросив перенести розгляд справи для отримання в порядку чинного законодавства правової допомоги. Поліцейський вказав, що його клопотання відхиляє, так як йому все одно та склав постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 318716, якою наклав стягнення в сумі 510 гривень, з якою позивач не погоджується, оскільки вважає, що жодних правопорушень він не вчиняв, з невідомих йому причин на нього було складено зазначену постанову, та його пояснення і клопотання не було взято до уваги, чим було порушені його права. Після вказаної події позивачем було подано скаргу на поліцейського через гарячу лінію 102.

За твердженням позивача, при винесенні постанови відповідачем не дотримано вимог ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Крім того, у самій постанові не зазначено, який саме пункт ПДР він порушив.

Позивач зазначає, що відсутність в його діях події і складу будь-якого правопорушення, передбаченого КУпАП - є підставою для визнання оскарженої постанови неправомірною та закриття провадження по справі на підставі 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

06.03.2023 ухвалою Володарського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

21.03.2023 позивач подав заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 23.03.2023 відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з доданими до неї документами на електронну адресу.

Відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву. Вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. При цьому відповідач зазначає, що 09 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , він рухався по території Богодухівського району Харківської області, де був зупинений поліцейським СРПП ВП №1 Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області та який порушив ПДР України, а саме: порушив пункт 2.3 в ПДР України, тобто керував транспортним засобом обладнаний засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» автомобіль було зупинено. Водієм зазначеного автомобіля виявився позивач. Інспектор належним чином представився, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.п. 2.3 в ПДР України, відповідальність ч. 5 ст. 121 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідач при мотивуванні позову посилається на ч.1 ст. 77, 160 КАС України, ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», п.п. 1.5,2.3 ПДР України, ст. 23, п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 8, 9, ч.5 ст.121, ст. 222, ч.2 ст. 258 КУпАП.

У відзиві на позовну заяву вказано на те, що відповідно до положень ст. 258 та відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, (далі - Інструкція) інспектором було прийнято рішення по справі на місці вчинення адміністративного правопорушення. Як вже зазначалося вище, інспектор мав право виносити постанову про вчинення адміністративного правопорушення на місці. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).

Враховуючи зазначене вище, керуючись ст. ст. 44, 47, 77, 162, 243, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач просить суд: прийняти відзив та врахувати доводи сторони відповідача при розгляді справи. Відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №318716 винесену 27.02.2023 року. Надав аналогічні пояснення, викладені у позові, також зазначив, що поліцейський під час складання протоколу попередив, що здійснюється відеофіксація, проте до відзиву не надано жодного доказу, що він дійсно рухався за кермом з непристебнутим ременем безпеки. Також додав, що виконав усі вимоги зупинки на блокпосту, який розташований на трасі, ПДР не порушував, був пристебнутий, проте коли підійшов працівник поліції з метою перевірки документів, він відстебнув ремень, щоб дістати документи, які знаходились у салоні автомобіля. Вважає, постанову незаконною та необгрунтованою, просив її скасувати, а провадження у справі закрити.

На переконання позивача, відповідачем не долучено до відзиву жодного доказу керування 27.02.2023 року саме водієм ОСОБА_1 автомобілем безпосередньо перед зупинкою на блокпасту.

При цьому позивач вказує і на те, що також відповідачем не долучено при відзиві жодного доказу порушення позивачем вимог пункту 2.3 «в» ПДР України, - керування транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки, не будучи пристебнутим ременем безпеки, та відповідно доказів вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, рішення про складання адміністративних матеріалів щодо нього було прийнято передчасно і безпідставно.

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явились, повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, у відповідності до положень ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини. Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржуваного протоколу, 27.02.2023 року відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №318716. За даними постанови, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень за те, що він 27.02.2023 року о 09 год. 40 хв., керував транспортним засобом марки Фольцваген, реєстраційний номер НОМЕР_2 та не був пристебнутий ремнями безпеки, чим порушив ПДР України.

При цьому зі змісту постанови вбачається, що згідно п. 8 ОСОБА_1 права за ст. 268 КУпАП та строк на оскарження за ст. 289 КУпАП, йому роз`яснено, про що він розписався, а також отримав копію постанови.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІІІ поліцейський має право застосовувати превентивні поліцейські заходи, в тому числі такі як зупинення транспортного засобу.

З копії вищезазначеної постанови встановлено, що вона складена поліцейським СРПП ВП № 1 Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області Куликом Андрієм Дмитровичем.

Згідно ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вимогами п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті121, статтями121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті122, частиною першою статті123, статтями124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями128 - 129, частиною першою статті132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті152-1КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваного протоколу не вбачається, який саме пункт ПДР порушив позивач.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Визначення доказів міститься у ст. 251 КУпАП, якою визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 77 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Згідно зі ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд бере до уваги, що відповідно до абзацу (б) частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу.

Однак, суд констатує, що водієві ОСОБА_1 , згідно оскаржуваної постанови, ставиться у вину порушення ним п. 2.3. «в» ПДР України, а саме керування транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки.

При цьому, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

На підтвердження вини позивача відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, будучи не пристебнутим паском безпеки.

Всупереч вимогам ст. 77 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії БАД № 318716 від 27.02.2023 та не підтверджується жодними іншими доказами.

Позивач, як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не визнав подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Доказів правопорушення в діях порушника, які б спростували його доводи, постановою не наведено. Також не відібрано пояснення від свідків та очевидців події адміністративного правопорушення, щодо події та вини особи у вчиненні правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення, не засвідчено показаннями технічних приладів та засобів, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото - чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог п. 2.3. в Правил дорожнього руху 27.02.2023 року та його тверджень не спростовано. На підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР України, відповідних доказів до постанови не додано, що стверджується відсутністю записів у графі 7 (до постанови додаються) оскаржуваної постанови.

При цьому суд констатує, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, суд приходить до переконання, що старший сержант поліції ОСОБА_2 , у порушення вимог ст. 280 КУпАП не вжив заходів для з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №318716 від 27.02.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті згідно з положеннями цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на це суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Харківській області на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-243, 245, 246, 250, 286, 289 КАС України, ст. ст. 121, 247, 251, 280, 283, 284, 288, 293 КУпАП, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Харківській області, третя особа на стороні відповідача: поліцейський СРПП ВП №1 Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області Кулик Андрій Дмитрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №318716 від 27.02.2023- задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №318716 від 27.02.2023 року, якою на ОСОБА_1 накладений штраф в розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Харківській області (, 61052, Харківська область, м. Харків, вул. Ярославська, буд. 1/29) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повний текст рішення виготовлено 20.04.2023.

Суддя Ю. О. Глазкова