Справа № 320/6908/22
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року № 320/6908/22

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Посольства України в Грузії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з первинними матеріалами із назвою «Позовна заява про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, їх посадових та службових осіб», які звернуті до Посольства України в Грузії, за якими позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Посольства України в Грузії про відмову в розгляді заяви ОСОБА_1 про набуття громадянства України за територіальним походженням, виражене у листі від 23.07.2022 № 6135/26-530-53908;

- зобов`язати Посольства України в Грузії прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 матеріали із назвою «Позовна заява про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, їх посадових та службових осіб» залишені без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 матеріали позовної заяви № 320/6908/22 за позовом громадянина ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України, Другого секретаря з консульських питань Посольства України в Грузії Мархонос Ірини та Посольства України в Грузії про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити дії, - передані за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2022 визначено суддю Маруліну Л.О. для розгляду справи № 320/6908/22.

Ухвалою судді Маруліної Л.О. від 26.09.2022 матеріали із назвою «Позовна заява про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, їх посадових та службових осіб» залишено без руху.

17.10.2022 суддею Окружного адміністративного суду м. Києва Маруліною Л.О. заявлено самовідвід та на підставі заяви про самовідвід прийнято ухвалу про самовідвід судді, в якій зазначено, що розцінивши вказані висловлювання ОСОБА_1 як тиск на суд та втручання у здійснення правосуддя, з огляду на що суддя дійшла висновку, що з метою недопущення сумнівів у позивача щодо неупередженості судді під час розгляду справи (заяви про усунення недоліків позовної заяви), суддя заявляє самовідвід від розгляду справи №320/6908/22.

Протоколом повторно автоматизованого розподілу справ між суддями від 19.10.2022 матеріали позовної заяви № 320/6908/22 перерозподілено на суддю Кармазіна О.А,, які 20.10.2022 передано останньому.

Ухвалою від 25.10.2022 прийнято до провадження матеріали ОСОБА_1 «Позовна заява про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, їх посадових та службових осіб» та продовжено заявнику строк для усунення наведених вище недоліків позовної заяви та встановити строк для їх усунення протягом 5 днів з дати отримання даної ухвали шляхом подання до суду матеріалів.

Ухвалою від 10.11.2022 продовжено заявнику строк для усунення наведених недоліків позовної заяви та встановити строк для їх усунення протягом 5 днів з дати отримання даної ухвали шляхом подання до суду матеріалів.

08.12.2022 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви .

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність прийнятого Посольством України в Грузії рішення про відмову в розгляді заяви ОСОБА_1 про набуття громадянства України за територіальним походженням, з огляду на те, що підстави зазначені таким суб`єктом у відмові суперечать правам і свободам позивача, оскільки позивач не має змоги звернутись до дипломатичного представництва чи консульської установи України, у зв`язку з тим, що на даний час в країні його проживання відсутні дипломатичні представництва та консульські установи.

Вважаючи протиправним рішення Посольства України в Грузії про відмову в розгляді заяви позивача про набуття громадянства України за територіальним походженням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Не погоджуючись з аргументами позивача викладеними у позовній заяві, представником Міністерства закордонних справ України в інтересах Посольства України в Грузії (далі представник відповідача), який у відповідності п.п.87-2 п.4 Положення про Міністерство закордонних справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №281 бере участь у справах, діє в судах України від імені та в інтересах, зокрема, але не виключно, закордонних дипломатичних установ України та їх посадових осіб, подано відзив.

У поданому відзиві, представник відповідача не погодившись з позицією позивача зазначив, що закордонними дипломатичними установами України приймаються до розгляду клопотання з питань громадянства лише від осіб, які постійно проживають у країні (країнах) їх акредитації, однак, за інформацією Посольства, громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , візит до консульського відділу Посольства України в Грузії не здійснював, в електронну чергу записаний не був.

В контексті вказаного представник відповідача зазначив, що відповідно до п.5 Порядку №215 встановлено, що заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто та лише за наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою.

Слід зазначити, що Порядок №215 є чинним та не оскаржувалося у суді.

Крім того, за твердженнями представника відповідача нехтування нормами визначеними в Порядку №215 неминуче призведене до порушення Віденської конвенції «Про консульські зносини» та створить небезпечний прецедент, невиконання Україною взятих на себе зобов`язань за міжнародним договором.

Представник відповідача зауважив, що позивачем особисто повідомлено, що він проживає та перебуває на території рф, отже задля отримання консульських послуг з питання громадянства ОСОБА_1 , мав би перебувати в межах консульського округу Посольства до якого він звернувся, як передбачено п.4 ч.1 Порядку №215 та був зобов`язаний подати заяву до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання.

Керуючись викладеними вище обставинами, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Також, ознайомившись з письмовими поясненнями представника відповідача, позивач у поданих до суду поясненнях заперечив щодо їх змісту посилаючись на обставини недотримання відповідачем порядку розгляду заяв щодо оформлення громадянства України, оскільки згідно приписів п.99 Порядку №215 Посольство України в Грузії було зобов`язане після надходження заяви позивача розпочати провадження за заявою під час якого здійснити перевірку на відповідність оформлених документів законодавству України та при виявленні недоліків, повернути документи для їх усунення та лише у разі неусунення недоліків протягом двох місяців прийняти рішення про припинення провадження за заявою позивача. Втім, документи Посольством для усунення недоліків позивачу не поверталися та рішення передбачене п.99 Порядку № 215 щодо заяви позивача Посольством не приймалося.

Позивач зауважив, що за таких обставин посадова особа Посольства вийшла за межі повноважень і прийняла довільне рішення про відмову в розгляді заяви, яке не передбачено нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , громадянин російської федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Ростов-на-Дону, Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка (РРФСР), 09.06.2022 звернувся до Посольства України в Грузії з заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням, разом з наданням необхідних документів.

Листом від Посольства України в Грузії №6135/26-53053908 від 23.07.2022 позивача повідомлено, що у посадових осіб Посольства відсутні правові підстави для прийняття рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням, у зв`язку з поданням заяви не за місцем постійного проживання. Також, у вказаному листі зазначено, що в країні громадянської належності заявника дипломатичні місії України відсутні.

У квітні 2022 року позивач звернувся до Секретаріату Кабінету Міністрів України (КМУ) із запитом про можливість звернутися за отриманням адміністративних послуг до Посольства України в Грузії, оскільки в зв`язку із збройною агресією Росії проти України дипломатичні установи України на території країни-агресора припинили свою діяльність.

У відповідь на звернення позивача до Секретаріату Кабінету Міністрів України Міністерством закордонних справ України листом від 05.05.2022 №71/19-091-31243 надано відповідь, в якій зазначено, що 24.02.2022 було розірвано дипломатичні відносини між Україною та рф у зв`язку зі збройною агресією та масовим вторгненням збройних сил рф в Україну. Таким чином, дипломатична (Посольство України в рф) та консульські установи (Генеральні консульства України в Санкт-Петербурзі, Ростові-на-Дону, Консульства України в Новосибірську та Єкатеринбурзі) припинили виконання своїх функцій. Починаючи з 23.02.2022 МЗС наполегливо рекомендує громадянам України, які перебувають у цій країни, негайно залишити її територію. З огляду на те, що якісне консульське обслуговування є пріоритетним питанням роботи МЗС, громадяни України, які перебувають на території рф, для отримання консульських послуг можуть звернутися до будь-якої дипломатичної чи консульської установи України за кордоном.

18.05.2022 позивачем було направлено повторний запит до Секретаріату Кабінету Міністрів України з проханням надати інформацію щодо іноземців, які проживають в країні-агресорі та мають потребу звернутися за консульськими послугами до дипломатичних установ України.

Міністерством закордонних справ України листом від 07.06.2022 №71/19-091-39263, з якої слідує, що з метою оптимізації та покращення обслуговування в закордонних дипломатичних установах України запроваджено автоматизовану систему запису на консульський прийом громадян за посиланням: https://online.mfa.gov.ua/. При цьому просимо звернути увагу, що при реєстрації слід надавати електронну адресу на загальновідомих міжнародних або українських поштових сервісах. Українські урядові поштові сервери не приймають та не надсилають електронні листи на російські поштові сервіси на домені .ru та причетних Yandex, Mail, Rambler, List тощо. Корисну інформацію щодо планування візиту до Посольства України в Грузії та запису на консульський прийом Ви можете знайти на веб-сторінці установи за посиланням: https://georgia.mfa.gov.ua/konsulski-pitannya/poperednij-zapis-nakonsulskijprijomelektronna-cherga. Просимо врахувати.

Не погоджуючись з рішенням Посольства України в Грузії №6135/26-53053908 від 23.07.2022 яким позивача повідомлено, що у посадових осіб Посольства відсутні правові підстави для прийняття рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням, у зв`язку з поданням заяви не за місцем постійного проживання. Також, у вказаному листі зазначено, що в країні громадянської належності заявника дипломатичні місії України відсутні, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Преамбулою Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III (далі Закон № 2235-III) визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Пунктом 2 ч.1 ст.6 Закону №2235-III передбачено, що громадянство України набувається, зокрема, але не виключно: за територіальним походженням.

Відповідно до ч.1, 2 ст.8 Закону №2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Зі змісту ч.7 ст.8 Закону №2235-III вбачається, що громадянство України за територіальним походженням не набуває особа, яка відповідно до ч.6 ст.9 цього Закону не приймається до громадянства України (крім випадку, передбаченого ч.7 ст.9 цього Закону), та особа, стосовно якої рішення про оформлення набуття громадянства України скасовано на підставі ст.21 цього Закону.

Статтею 27 Закону №2235-III передбачено, що дії та бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду справ про громадянство і виконання рішень з питань громадянства, можуть бути оскаржені у судовому та адміністративному порядку.

Відповідно до Закону №2235-III перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 за №215 (далі Порядок №215).

Абзацом 1 п.1 Порядку №215 визначено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до абз.6 п.2 Порядку №215 заяви з питань громадянства оформлюються: про оформлення набуття громадянства України особою, яка постійно проживає за кордоном, - на ім`я керівника дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Як встановлено абз.3 п.4 даного Порядку заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка постійно проживає за кордоном, - до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи..

Згідно із пунктом 5 Порядку №215 встановлено, що заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто.

За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою.

Пунктом 24 Порядку №215 передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8Закону), подає:

а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);

в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

- декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Відповідно до п.89 Порядку №215 територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до територіального органу Державної міграційної служби України.

Аналіз змісту наведених норм свідчить, що чинним законодавством на момент виникнення спірних правовідносин, були визначені порядок подачі відповідної заяви та дії суб`єкта владних повноважень щодо її прийняття та розгляду.

При цьому, вказані вище нормативні документи встановлюють відповідні вимоги як до заявника так і органів ДМС України та інших.

Зокрема, п.1-5 Порядку №215 передбачено, що заява про встановлення належності до громадянства України за територіальним походженням повинна бути подана особою особисто та на ім`я керівника дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Як вбачається із досліджених під час розгляду справи доказів, позивачем вказаних вимог дотримано не було, оскільки заява ним подана за допомогою засобів електронного зв`язку і не подана особисто до відповідного органу, що суперечить вимогам чинного та встановленого законодавством порядку.

Вказані вище приписи чинного законодавства та обставини справи дають підстави суду для висновку про правомірність рішення Посольства України в Грузії про відмову в розгляді заяви ОСОБА_1 про набуття громадянства України за територіальним походженням, виражене у листі від 23.07.2022 № 6135/26-530-53908, оскільки, як встановлено вище така заява подана позивачем не у встановлений порядком спосіб.

Також слід звернути увагу, що позивачу не було відмовлено у наданні консульських послуг, його заяву не було залишено без розгляду, та надано обґрунтовану відповідь на його заяву з роз`ясненням які повинні вчинити дії особа, що свідчить про відсутність бездіяльності співробітників консульського відділу Посольства під час розгляду заяви щодо набуття громадянства України за територіальним походженням. Крім того, слідуючи з суті та обґрунтувань рішення уповноваженого органу, суд зауважує, що позивачу не було відмовлено у розгляді заяви щодо набуття громадянства України за територіальним походженням, та він може звернутись до такого органу з заявою особисто.

Зважаючи на встановлені обставини суд зауважує, що відповідач не прийнявши до розгляду подану заяву та направляючи лист від 23.07.2022 № 6135/26-530-53908 діяв в межах наданих йому повноважень та із дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на обставини того, що у відповідь на запит позивача щодо отримання інформації чи можуть особи, що проживають на території рф, звертатись до дипломатичних чи консульських установ України в інших країнах, у зв`язку з розірванням дипломатичних відносин з рф, Міністерством закордонних справи України листом від 05.05.2022 №71/19-091-31243 проінформовано позивача про те, що з огляду на те, що якісне консульське обслуговування є пріоритетним питанням роботи Міністерства закордонних справи України, громадяни України які перебувають на території рф, для отримання консульських послуг можуть звернутися до будь-якої дипломатичної чи консульської установи України за кордоном.

Втім, як вже було констатовано судом вище, чинним на момент звернення позивача Порядком №215 чітко регламентовано особисту явку осіб щодо подання заяви про встановлення належності до громадянства України за територіальним походженням.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивач задля отримання консульських послуг з питання громадянства мав би перебувати в межах консульського посольства, як передбачено п.4 ч.1 Порядку №215 та був зобов`язаний подати заяву до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особисто.

Позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин неможливості подати відповідну заяву у передбаченому чинним законодавством України порядку.

Також, суд звертає увагу, у відповідності листа від 07.06.2022 №71/19-091-59263 Міністерства закордонних справ України вбачається, що позивача було повідомлено про те, що з метою оптимізації та покращення обслуговування в закордонних дипломатичних установах України запроваджено автоматизовану систему запису на консульський прийом громадян за посиланням: https://online.mfa.gov.ua/, однак позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що ним вчинялись дії щодо реєстрації на консульський прийом для подання заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Згідно з ч.1 ст.9, ст.72, ч.1, 2, 5 ст.77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись ст.6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Посольства України в Грузії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.