Справа № 420/19841/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/19841/21
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року по справі №420/19841/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не проведення з 01.12.2019 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 за оновленою довідкою від 25.05.2021 року №33/36-265 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, наданою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області».

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, вирішити питання про перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення з 01.12.2019 року на підставі нової довідки від 25.05.2021 року №33/36-265 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, наданою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18.01.2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року по справі №420/19841/21, а саме здійснити заміну стягувача - ОСОБА_1 , у зв`язку з його смертю, на правонаступника - ОСОБА_2 . До заяви було додано відмову ГУ ПФУ від 29.12.2022 року, копію паспорту заявника, копію свідоцтва про шлюб та копію свідоцтва про смерть.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року заяву задоволено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволені заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву та заміняючи стягувача правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статей 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За приписами ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №484/3648/16-а, від 29.04.2021 року у справі №826/17923/18, від 15.06.2022 року у справі №640/5942/21, від 18.10.2020 року у справі №640/2868/22.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у цій справі були протиправні дії та бездіяльність ГУ ПФУ щодо не проведення з 01.12.2019 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 за оновленою довідкою від 25.05.2021 року №33/36-265 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року.

Одеським окружним адміністративним судом 29.11.2021 року у цій справі було прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Рішення набрало законної сили 17.01.2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 18.10.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ОСОБА_2 , яка звернулась із заявою про заміну стягувача, є дружиною ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 26.05.1977 року.

Згідно з наданою копією паспорта заявниця проживала разом з чоловіком за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 , по день смерті позивача.

Під час життя ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року у даній справі в частині виплати перерахованої пенсії позивачу виконано не було.

Невиконання вказаного рішення суду також підтверджується доводами зазначеними в запереченні ГУ ПФУ на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до яких управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року по справі №420/19841/21 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії. Відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 нарахована сума на виконання вище вказаного рішення суду. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.12.2019 року по 28.02.2022 року в сумі 235398,41 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Також ГУ ПФУ зазначило, що в бюджеті Головного управління на 2022 рік зі змінами на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду передбачено 41695,80 тис.грн.. Бюджет Головного управління, передбачений на 2022 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, вичерпано. Станом на 25.01.2023 року Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду за датою набрання ними законної сили по 08.07.2020 року. Додатково було повідомлено, що Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік не затверджено. Тому Головне управління на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 1 квартал 2023 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду.

Статтею 52 КАС України закріплені положення стосовно процесуального правонаступництва та указано, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За приписами ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 4 статті 379 КАС України).

Тобто, процесуальним законодавством врегульовано не лише питання заміни сторони у виконавчому провадженні, а й у виконавчому листі у випадку, якщо виконавче провадження не відкрито. При цьому підстави та порядок заміни сторони виконавчого провадження та сторони у виконавчому листі є тотожні.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що заміна стягувача у виконавчому листі допускається у випадку коли виконавчий лист виданий на виконання рішення суду, а заміна сторони виконавчого провадження застосовується у випадку коли уже відкрито виконавче провадження.

За приписами ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження являє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону. При цьому, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

Закон України «Про виконавче провадження» не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, надає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абз.2 ч.4 ст.4 вказаного Закону).

Крім того, слід наголосити, що за змістом ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №2а/0612/649/11, від 03.05.2018 року у справі №2-а-1864/10, від 13.12.2018 року у справі №2-а-1710/11, від 29.01.2020 року у справі №815/1303/17, від 14.06.2021 року у справі №2-а-1411/11.

Відповідно до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Такий підхід до врегулювання спірних правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певних осіб.

Таким чином, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми соціальних виплат, у даному випадку пенсії, передаються членам сім`ї спадкодавця.

При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.12.2018 року у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 року у справі №2-а-2727/11/2209, від 07.03.2019 року у справі №617/7748/12, від 08.08.2019 року у справі №127/2-а-11792/11, від 05.08.2020 року у справі № 673/393/19, від 27.08.2020 року у справі №804/536/18.

Щодо посилання пенсійного органу на не надання заявником доказів спадкування, колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Враховуючи, що на виконання рішення суду по цій справі відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , нарахована сума доплати пенсії за період з 01.12.2019 року по 28.02.2022 року в розмірі 235398,41 грн., однак така заборгованість за життя позивачу не виплачена, колегія суддів погоджується з доводами заявника та висновками суду першої інстанції, що спірні правовідносини в даній справі допускають правонаступництво.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в ухвалах про відмову у відкритті касаційного провадження по справам №№300/4435/21 від 26.01.2023 року, №420/6747/21 від 20.03.2023 року.

Таким чином, ОСОБА_2 як дружина ОСОБА_1 , яка проживала разом із пенсіонером на день його смерті, має право на одержання сум пенсії, не отриманих пенсіонером, незалежно від того, чи забезпечується заявниця пенсією у разі втрати годувальника.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів робить висновок, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328, ст.329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.