Справа № 240/1695/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Житомир справа № 240/1695/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1975 по 18.07.1977, періоду роботи з 17.04.1981 по 23.11.1981, з 18.03.1983 пo 27.06.1983, з 09.07.1983 по 07.05.1984, з 27.08.1992 по 05.11.1993 та з 18.10.1994 по 18.02.2000.

- зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком з моменту звернення із заявою, зарахувавши до трудового стажу періоду навчання з 01.09.1975 по 18.07.1977, періоду роботи з 17.04.1981 пo 23.11.1981, з 18.03.1983 пo 27.06.1983, з 09.07.1983 по 07.05.1984, з 27.08.1992 по 05.11.1993 та з 18.10.1994 по 18.02.2000.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії. У жовтні 2022 року він отримав повідомлення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Вважає, відмову відповідача у призначенні пенсії протиправною, необґрунтованою та такою, що суперечить нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що за наданими позивачем документами, до його трудового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1975 по 18.07.1977, згідно довідки № 931 від 18.11.2019, так як в витязі про державну реєстрацію шлюбу не вірно зазначено прізвище; період роботи згідно довідки від 25.11.2019 № 358, так як цей період не співпадає з періодом роботи згідно трудової книжки від 05.04.1985; періоди роботи з 18.03.1983 по 27.06.1983 та з 09.07.1983 по 07.05.1984, оскільки трудова книжка від 05.04.1985; період роботи з 17.04.1981 по 23.11.1981, так як даний період відсутній в трудової книжці, цей період буде зараховано після надходження акту перевірки.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Листом від 20.10.2022 №0600-0204-8/82582 відповідач повідомив про відмову у призначенні пенсії за заявою позивача від 05.10.2022.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком, після досягнення віку 63 роки, мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років. До страхового стажу за доданими до заяви про призначення пенсії документами не зараховані наступні періоди:

- період навчання з 01.09.1975 по 18.07.1977 згідно довідки №931 від 18.11.2019 в центрі професійно-технічної освіти м.Житомира, оскільки згідно наданого витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначення відомостей про другого з подружжя невірно зазначено прізвище " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ";

- періоди роботи з 18.03.1983 по 27.06.1983 та з 09.07.1983 по 07.05.1984, оскільки трудова книжка видана 05.04.1985 (дублікат);

- період з 26.08.1992 по 18.02.2000, який зазначений у довідці від 25.11.2019 №358, що видана КУ "Трудовим архівом" та не відповідає періоду роботи заначеному в трудовій книжці від 05.04.1985;

- період з 17.04.1981 по 23.11.1981 згідно довідки №118 від 06.12.2019, яка видана ТОВ "Шляховим будівельним управлінням №35", оскільки даний період відсутній в трудовій книжці і може бути зарахований після надходження акту перевірки та за умови підтвердження даних первинними документами.

Таким чином, підтверджено належними документами страховий стаж - 9 років 2 місяці, 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому у призначенні пенсії йому відмовлено.

Не погоджуючись з відмовою у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про пенсійне забезпечення", страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії кожної особи, обчислений за нормами Закону, є індивідуальним і залежить від набутого особою страхового стажу та отримуваної заробітної плати та обчислюється як добуток осучасненої заробітної плати на коефіцієнт страхового стажу. Для кожного пенсіонера визначається коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та індивідуальний коефіцієнт заробітку, від якого залежить середньомісячний заробіток для обчислення пенсії. Величина зазначених коефіцієнтів впливає на розмір пенсійної виплати. Заробітна плата для обчислення пенсії визначається як добуток середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії на індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Період, за який враховується заробітна плата не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено судом, до трудового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1975 по 18.07.1977, згідно довідки №931 від 18.11.2019, так як в витязі про державну реєстрацію шлюбу не вірно зазначено прізвище, замість " ОСОБА_3 " вказано " ОСОБА_2 ".

Так, згідно довідки від 18.11.2019 №931, виданої Центром професійно-технічної освіти м.Житомира ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він дійсно навчався в Технічному училищі №2 м.Житомира з 01 вересня 1975 року (наказ про зарахування №14-к від 30.08.1975) по 18 липня 1977 року (наказ про випуск №11-к від 15.07.1977) за професією "тракторист-машиніст широкого профілю". Форма навчання - денна.

Технічне училище №2 м. Житомира було перейменовано в ПТУ №15 з 17.09.84 наказ (№419 від 12.09.84), ПТУ № 15 реорганізовано в Центр професійно-технічної освіти м.Житомира з 22.06.2004 (н-з №76-к від 14.06.2004 р.).

Довідка видана на підставі "Поіменної книги учнів" денного навчання та книги наказів за 1975/1977 н/р.

Згідно витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 13.11.2019 №1 ОСОБА_4 (національність - українець) після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 (національність - росіянка), отримав прізвище " ОСОБА_2 ".

Позивач посилається на те, що працівником виконавчого комітету Стрижівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, яким було здійснено реєстрацію шлюбу та складено відповідний актовий запис №26, було допущено неточність при перекладі на українську мову прізвища дружини позивача, яке російською мовою пишеться " ОСОБА_2 ", що стало причиною неправильного написання прізвища позивача після реєстрації шлюбу.

Загальновідомо, що імена, прізвища громадян будь-якого походження, не важливо це етнічні українці, росіяни або особи інших національностей, переводяться згідно фонетичного принципу. Подібний принцип має місце бути при складанні відповідних документів та при перекладі імен, прізвищ з інших мов на російську, а значить, як вони чуються, так і пишуться.

В зв`язку з цим, суд погоджується з доводами позивача, що різне написання в даних документах прізвища останнього, виникли не з вини заявника, а при неправильному складанні та перекладі документів, які були оформлені на російській мові, та в подальшому були перекладені на українську мову.

Крім того, інші правовстановлюючі документи позивача містять прізвище " ОСОБА_3 ".

У довідці №931 від 18.11.2019, що підтверджує період навчання позивача з 01.09.1975 по 18.07.1977, вказано дату народження ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідає даті народження, вказаній у паспорті серії НОМЕР_1 , виданим 19.10.2000 Черняхівським РВ УМВС України в Житомирській області. Також, у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу збігається місце народження позивача з тим, яке зазначено у паспорті № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Таким чином, помилка у написанні прізвища позивача не може бути підставою для не зарахування трудового стажу, оскільки це є надмірним формалізмом та вказана помилка не може нівелювати відомості довідки, позбавивши позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 18.03.1983 по 27.06.1983 та з 09.07.1983 по 07.05.1984, суд зазначає наступне.

На заміну втраченої трудової книжки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 оформлено дублікат трудової книжки. У ній відновлено записи, що були здійсненні роботодавцем, який видав та оформив дублікат трудової книжки, а саме "Шахта "Промышленая" с обогатительной фабрикой".

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Розділом 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників визначено порядок оформлення дублікатів трудових книжок працівникам.

Так, приписами п.5.1. Інструкції №58 передбачено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Згідно з пунктом 5.2., дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Пунктом 5.3. визначено, що якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Слід зауважити, що записи про спірні періоди роботи в дублікаті трудової книжки позивача внесені в повному обсязі, в чіткій послідовності, за відсутності виправлень, що перешкоджають розумінню тексту, та з наявними відбитками печатки підприємств.

Крім того, відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в т.ч. внесення до неї записів є підприємство роботодавець.

Положеннями Закону №1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження №К/9901/11030/18).

Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи позивача з 18.03.1983 по 27.06.1983 та з 09.07.1983 по 07.05.1984 слід зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії, оскільки він підтверджений належним чином оформленими записами в дублікаті трудової книжці.

Згідно запису трудової книжки №21 та №22 ОСОБА_1 27.08.1992 було прийнято на роботу трактористом у Радгосп "Авангард". Дана обставина також підтверджується і архівним витягом №358 від 25.11.2019, наданим Районною комунальною установою "Трудовий архів", у якому вказано, що згідно наказу №108-Л від 26.08.1992 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 27.08.1992 трактористом тракторної бригади з випробувальним терміном 2 місяці.

Відповідно до запису у трудовій книжці № 22 позивач звільнений з роботи за п.4 ст. 40 за прогул. Даний запис є останнім в трудовій книжці (дублікаті), проте дана трудова діяльність є не останньою, оскільки згідно відмітки на звороті титульної сторінки дублікату трудової книжки, до неї виданий вкладиш НОМЕР_3 , який втрачено. Проте, відповідно до архівного витягу №358 від 25.11.2019, наданим Районною комунальною установою "Трудовий архів", ОСОБА_1 з 18.10.1994 прийнятий на роботу трактористом у Радгосп "Авангард" (Наказ № 88-К від 18.10.1994). I y відповідності до цього ж архівного витягу, згідно розпорядження № 15 від 18.02.2000 по КСП "Авангард" ОСОБА_1 звільнено з членів КСП з 18.02.2000 за власним бажанням, ст.38 КзпП України.

Крім того, факт наявності у позивача страхового стажу за вказані періоди підтверджується архівною довідкою №338 від 06.11.2019, наданою районною комунальною установою "Трудовий архів" про заробітну плату та відпрацьовані людинодні протягом 1992-2000 років.

Також суд зазначає, що згідно з рішенням про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 12.10.2022 відсутні відомості про те, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 27.08.1992 по 05.11.1993, з 26.08.1992 по 18.02.2000.

Період роботи з 17.04.1981 по 23.11.1981 не зарахований до трудового стажу позивача, так як цей період відсутній в трудовій книжці, а буде зараховано після надходження акту перевірки.

Однак, матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, що спрямовані на отримання будь-яких додаткових документів щодо підтвердження трудового стажу позивача.

Як вже було встановлено судом, позивач втратив трудову книжку, у зв`язку з чим, було видано її дублікат 05.04.1985.

При цьому період роботи з 17.04.1981 по 23.11.1981 підтверджується: довідкою № 118 від 06.12.2019, наданою Товариством з додатковою відповідальністю "Шляхове будівельне управління № 35", згідно якою ОСОБА_1 працював машиністом МТЗ-50 в "Шляховому ремонтно-будівельному управлінні №56" з 17.04.1981 (підстава: наказ № 40-К від 17.04.1981). Звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України 23.11.1981 (підстава: наказ № 113-к від 24.11.1981); довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії № 117 від 06.12.2019, виданою товариством з додатковою відповідальністю "Шляхове будівельне управління № 35" на підставі особових рахунків за період з 17.04.1981 по 31.12.1981; довідкою про перейменування "ШБРУ-56" № 119 від 06.12.2019, згідно якої товариство з додатковою відповідальністю "Шляхове будівельне управління №35" є правонаступником "Шляхового ремонтно-будівельного управління №56".

Отже, доводи відповідача про те, що відсутність запису про період роботи в період 17.04.1981 по 23.11.1981 в записах трудової книжки мають наслідок не зарахування періоду роботи до страхового стажу визнаються судом безпідставними.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що спірні періоди періоду навчання з 01.09.1975 по 18.07.1977, періоду роботи з 17.04.1981 по 23.11.1981, з 18.03.1983 пo 27.06.1983, з 09.07.1983 по 07.05.1984, з 27.08.1992 по 05.11.1993 та з 18.10.1994 по 18.02.2000 слід зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії.

Суд не погоджується з доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві на позовну заяву, що вони не є належним відповідачем.

Як свідчать матеріали справи, позивач з заявою від 05.10.2022 звертався саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Доказів отримання позивачем рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову йому у призначенні пенсії до матеріалів справи не надано.

Листом від 20.10.2022 №0600-0204-8/82582 саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії із зазначенням причин такої відмови.

Відтак, обґрунтовані підстави стверджувати, що позивач обізнаний щодо прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення про відмову у призначенні йому пенсії, у суду відсутні.

Водночас, вимога про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення йому пенсії визнається судом обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, та такою, що заявлена до належного відповідача.

Водночас, з огляду на зарахований позивачу пенсійним органом стаж 9 років 02 місяці 19 днів, та наявні докази для зарахування періоду навчання з 01.09.1975 по 18.07.1977, періоду роботи з 17.04.1981 по 23.11.1981, з 18.03.1983 пo 27.06.1983, з 09.07.1983 по 07.05.1984, з 27.08.1992 по 05.11.1993 та з 18.10.1994 по 18.02.2000, судом не встановлено обґрунтованих підстав для зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсії.

Відтак, з метою захисту прав позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області слід зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, позивачем та наявними у матеріалах справи доказами підтверджено факт порушення її прав, у зв`язку з чим, позов слід задовольнити частково.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 20.10.2022 №0600-0204-8/82582 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1975 по 18.07.1977, період роботи з 17.04.1981 по 23.11.1981, з 18.03.1983 пo 27.06.1983, з 09.07.1983 по 07.05.1984, з 27.08.1992 по 05.11.1993, з 18.10.1994 по 18.02.2000 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 05.10.2022.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича,7, м.Житомир, 10002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код: НОМЕР_4 ) судові витрати у сумі 536,80 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва