Справа № 537/1716/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 р.Справа № 537/1716/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Василенка Ярослава Олексійовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Предоляк О.С., м. Кременчук, по справі № 537/1716/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області , Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Василенка Ярослава Олексійовича

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі БПП у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, інспектора роти № 2 БПП у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василенка Ярослава Олексійовича, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.10.2022 задоволено позов.

Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5603031 від 12.07.2022, винесену інспектором роти № 2 БПП у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василенком Я. О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП. Провадження у справі закрито.

На зазначене рішення суду Інспектор роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Василенко Ярослав Олексійович подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. В обгрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неврахування обставин, що позивач використовував автомобіль для обслуговування господарської діяльності підприємства для перевезення товарів з метою отримання прибутку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою від 12.07.2022 серії ЕАР № 5603031, водій ОСОБА_1 12.07.2022 о 16 год. 04 хв., в м. Кременчуці по пров. Літературному, 3, керував транспортним засобом Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п. 31.3 «б» ПДР України, у зв`язку з чим притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

У зв`язку з вказаним, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина 3 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП України виходив з того, що позивач 12 липня 2022 року керував транспортним засобом Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п. 31.3 «б» ПДР України.

За правилами п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно частин 1, 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Таким чином, з системного аналізу вищевказаних положень вбачається, що легкові автомобілі підлягають обов`язковому технічному контролю у випадках, коли вони використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Згідно ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до п. 1 Правил дорожнього руху

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

пасажир - особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним.

Відповідно до п.п. 15 п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.07.1997.

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Разом з тим, за змістом абз. 4 п. 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються, зокрема, службовими легковими автомобілями.

Згідно правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 17.10.2019 року у справі № 678/483/17 службовий автомобіль не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку і тому такий автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю. Вказану правову позицію підтримано Верховним Судом також у постановах від 02.12.2019 по справі № 164/2068/17, від 08.07.2020 у справі № 731/186/17.

У вказаних постановах Верховний Суд неодноразово наголошував на помилковості позиції, що якщо транспортний засіб використовується в службових цілях для забезпечення господарської діяльності юридичної особи в цілому, то він автоматично підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю.

Відповідно до матеріалів справи, транспортний засіб Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2019 року випуску є легковим седаном. Вказаний автомобіль належить товариству з обмеженою відповідальністю «Здраво» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

На підставі наказу ТОВ «Здраво» від 06.09.2021 ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду представника торговельного до східного відділу продуктів поліклінічної групи центру маркетингу.

Наказом від 30.10.2021 ТОВ «Здраво» автомобіль Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1 закріплено за ОСОБА_1 та надано право керування вказаним автомобілем цілодобово.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 28.12.2016 основним видом діяльності ТОВ «Здраво» є оптова торгівля фармацевтичними товарами (46.46), при цьому товариство не здійснює видів діяльності, що пов`язані з транспортною галузею.

Отже, матеріалами даної справи підтверджено, що автомобіль Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1 , є службовим автомобілем ТОВ «Здраво» та закріплений за ОСОБА_1 .

Доказів того, що вказаний автомобіль експлуатувався з метою отримання прибутку, як і доказів того, що у вказаному автомобілі взагалі здійснювалося перевезення пасажирів чи вантажів матеріали справи не містять.

З матеріалів справи та доводів апеляційної скарги випливає, що позивач був водієм автомобіля, постанова не містить будь-яких посилань на наявність в автомобілі пасажирів або товарів, а тому доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що автомобіль використовується для перевезення товарів з метою отримання прибутку є безпідставними.

За нормами ч. 2ст. 77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, та винність позивача у його вчиненні.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи на які посилався апелянт не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права та дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Василенка Ярослава Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.10.2022 по справі № 537/1716/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко