Справа № 240/11311/22
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Житомир справа № 240/11311/22

категорія 102090000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (далі - відповідач) у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну №1801/14 від 03.06.2022 року, виданого Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про скасування дозволу на імміграцію №1801/14 від 03.06.2022 року, яким позивачу скасовано дозвіл на імміграцію в Україну не містить обґрунтованих посилань на докази того, що дії позивача становлять загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні, відповідно до ст.12 Закону України «Про імміграцію».

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 20.07.2022 року.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначив, що діяв в межах повноважень, встановлених законом, та просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

20.07.2022 року у підготовчому засіданні задоволено клопотання про виклик свідків. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.07.2022 року.

27.07.2022 року у підготовчому засіданні задоволено клопотання представника позивача та долучено до матерілів справи додаткові докази. Оголошено перерву до 03.08.2022 року.

03.08.2022 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання у справі та здійснено перехід до розгляду справи по суті. Оголошено перерву до 11.08.2022 року.

11.08.2022 року розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням суді у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 07.09.2022 року.

07.09.2022 року у судовому засіданні заслухано свідків та оголошено перерву до 15.09.2022 року.

15.09.2022 року розгляд справи не відбувся, у зв`язку із поданим клопотанням представника позивача про відкладення розгляд справи. Відкладено судове засідання на 16.11.2022 року.

16.11.2022 року розгляд справи не відбувся, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Житомир та Житомирській області. Наступне судове засідання призначено на 23.11.2022 року.

23.11.2022 року у судовому засіданні долучено до матеріалів справи документи, подані представником позивача. Наступне судове засідання призначено на 14.12.2022 року.

14.12.2022 року у судовому засіданні оголошено перерву до отримання доказів необхідних для встановлення обставин справи.

Ухвалою Житомирського окружногог адміністративного суду від 19.12.2022 року витребувано в Управлінні Служби Безпеки України в Житомирській області інформацію про те, чи проходив ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перевірку на поліграф (детектор брехні) в Управлінні Служби Безпеки України в Житомирській області щодо можливої участі в колабораційній діяльності та у разі проходження надати результати такого дослідження, а також у разі наявності інші докази, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зупинено провадження в адміністративній справі №240/11311/22 до одержання судом інформації про те, чи проходив ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перевірку на поліграф (детектор брехні) в Управлінні Служби Безпеки України в Житомирській області щодо можливої участі в колабораційній діяльності та у разі проходження результатів такого дослідження, а також у разі наявності інших доказів, що мають значення для правильного вирішення справи.

25.01.2023 року від Управління Служби Безпеки України в Житомирській області надійшов лист від 19 січня 2023 року №57/750 на виконання ухвали суду про витребування доказів. У вказаному листі зазначено про те, що з гр. рф ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з його добровільної письмової згоди проводилось опитування з використанням поліграфу, проте з питань, не пов`язаних з колабораційною діяльністю. У зв`язку з тим, що в матеріалах опитування з використанням поліграфу містились особисті персональні дані вказаної особи, необхідності у збереженні за результатами дослідження яких не було, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України "Про захист персональних даних" дані матеріали були знищені.

Ухвалою Житомирського окружногог адміністративного суду від 01.02.2023 року поновлено провадження в адміністративній справі № 240/11311/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення. Призначено судове засідання для розгляду справи на 02.02.2023 року.

02.02.2023 року протокольною ухвалою суду вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином російської федерації.

Рішенням ПС Богунського РВ УМВС України в Житомирській області від 14.09.1996 року ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію.

30.05.2022 року до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області надійшло подання Управління Служби безпеки України в Житомирській області щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого 14.09.1996 р. на ОСОБА_1 , на підставі пункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

03.06.2022 року Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області прийнято рішення №1801/14 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання від 06.12.2016 року на ОСОБА_1 , на підставі пункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Підставою скасування дозволу на імміграцію в Україну щодо ОСОБА_1 є наявність дій іммігранта, що становлять загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні.

Вважаючи рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області №1801/14 від 03.06.2022 про скасування дозволу на імміграцію в Україну незаконним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Суд враховує наступні положення Закону України "Про імміграцію" від 07 червня 2001 року № 2491-III (далі - Закон № 2491-III) та Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI, іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Положеннями частини 1 статті 4 Закону № 3773-VI визначають, що іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2491-III імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Згідно з статті 11 Закону № 2491-III особі, яка постійно проживає за межами України і отримала дозвіл на імміграцію, дипломатичне представництво чи консульська установа України за її зверненням оформляють довгострокову візу. Зазначена особа в`їжджає на територію України в порядку, встановленому законодавством України.

Після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом п`яти робочих днів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання. До заяви мають додаватися копія паспортного документа заявника із проставленою в ньому довгостроковою візою та копія рішення про надання дозволу на імміграцію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом тижня з дня прийняття заяви видає іммігранту посвідку на постійне проживання.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Відповідно до приписів статті 12 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Згідно з пунктом 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі - Порядок № 322), посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Підпунктом 1 пункту 64 Порядку № 322 визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію".

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби (пункти 64-66 Порядку № 322).

Матеріалами справи підтверджено, що Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області скасовано дозвіл на імміграцію в Україну позивачу на підставі пункту 3 частини першої статті 12 Закону № 2491-III (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні).

Відповідно до пп. 3, 6, 9 та 10 ч.1 статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" від 21.06.2018 №2469-VIII (далі - Закон №2469-VIII):

- громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

- загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

- національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

- національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Статтею 5 Закону №2469-VIII визначено, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 2 статті 12 Закону №2469-VIII до складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Служба безпеки України, Державна міграційна служба України.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону №2469-VIII Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина:

1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України;

2) боротьбу з тероризмом;

3) контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кібербезпеки, інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури;

4) охорону державної таємниці.

Відповідно до п.13 ст.24 Закону України "Про Службу безпеки України" від 25.03.1992 № 2229-XII Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана: брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

Судом з`ясовано, що питання про скасування дозволу на імміграцію позивача було ініційовано поданням Управління Служби безпеки України у Житомирській області №57/449 від 20.05.2022, котре було надіслано УДМС України в Житомирській області для розгляду та прийняття відповідного рішення.

Як вже зазначалося, 03.06.2022 року Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області прийнято рішення №1801/14 про скасування дозволу позивачу на імміграцію в Україну, на підставі пункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Підставою скасування дозволу на імміграцію в Україну щодо ОСОБА_1 є наявність дій іммігранта, що становлять загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено у Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 (надалі - Порядок № 1983).

Даний Порядок визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

Згідно абзацу першого пункту 21 Порядку №1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Абзацом другим пункту 21 Порядку №1983 передбачено, що питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу (абзац перший пункту 22 Порядку №1983).

З аналізу вищенаведених норм права слідує, що скасування дозволу на імміграцію можливе лише за наявності визначених Законом №2491-III підстав та на основі складеного обґрунтованого висновку із зазначенням таких підстав для скасування відповідного дозволу.

Згідно з наявного в матеріалах справи висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 судом встановлено, що такий не містить мотивованого обґрунтування з посиланням на пункт 3 частини першої статті 12 Закону № 2491-III щодо можливості скасування відповідного дозволу.

Суд наголошує, що Законом №2491-ІІІ встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну, наявність яких у даній справі відповідачем не доведена.

Окрім того, суд враховує зазначену у листі Управління Служби Безпеки України в Житомирській області від 19 січня 2023 року №57/750 інформацію про те, що Управлінням Служби Безпеки України в Житомирській області з гр. рф ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з його добровільної письмової згоди проводилось опитування з використанням поліграфу, проте з питань, не пов`язаних з колабораційною діяльністю. У зв`язку з тим, що в матеріалах опитування з використанням поліграфу містились особисті персональні дані вказаної особи, необхідності у збереженні за результатами дослідження яких не було, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України "Про захист персональних даних" дані матеріали були знищені.

Тобто, з викладеного вище слідує, що працівники Управління Служби Безпеки України в Житомирській області в межах компетенції, визначеної Законом України "Про Службу безпеки України" та в ході оперативної службової діяльності, мали змогу у повній мірі з`ясувати дійсні обставини, що мали місце та встановити наявність протиправних дій позивача, які становлять загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні.

Проте, з незрозумілих суду причин, віддали перевагу питанням, не пов`язаних з такою діяльністю, що додатково підтверджує недоведеність в діях позивача ознак, направлених на загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні, відповідно до ст.12 Закону України «Про імміграцію»

Суд зазначає, що наразі в Україні через пряму військову агресію з боку росії діє воєнний стан і кожен має усвідомлювати наслідки своїх дій щодо публічного поширення інформації, особливо антиукраїнського характеру.

У цьому контексті, слід взяти до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06 вересня 2022 року у справі № П/857/1/22, відповідно до якої сповідування та пропаганда антиукраїнських - а правильніше проросійських - ідей, що сприяє таким чином окупантам у втіленні їхніх намірів, теж становить реальну загрозу національній безпеці, конституційному ладу України, її суверенітету і територіальній цілісності.

Суд вказав, що у той час, коли Збройні Сили України, виконуючи свій конституційний обов`язок, боронять від російських окупантів територіальну цілісність і недоторканність України та її суверенітет, демократичні інституції теж мають проявити свою "войовничість", але вже на правовому полі.

Матеріалами справи підтверджено, що у 1996 році позивач разом з колегами зареєстрував ТОВ "Агрофірма "Тора", яке займається обладнанням сільськогогосподарських машин, де працює по даний час.

ТОВ "Агрофірма "Тора" надавало матеріальну допомогу місту Житомир у виготовленні скоб для бліндажів із арматури. Надавали транспортні послуги для перевезення гуманітарної допомоги до військових частин України.

Зазначений факт свідчить на користь висновку, що позивач активно вчиняє дії, спрямовані на допомогу Збройним Силам України та налаштований відстоювати інтереси України.

Щодо показань свідків, наданих в судовому засіданні, то такі суд не може взяти до уваги, оскільки їх покази є необ`єктивними та такими, що суперечать наданим поясненням в Управлінні Служби Безпеки України в Житомирській області.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, зібрані у справі, на думку суду, відповідачем мотиви висновку, які в подальшому стали підставою для скасування позивачу дозволу на імміграцію, не є обґрунтованими, з огляду на те, що вказані норми Закону не містять підстав, за яких особу може бути позбавлено дозволу на імміграцію. Тому вказаним посиланням відповідач не довів підстав застосування 3 частини першої статті 12 Закону № 2491-III , як підставу прийняття спірного рішення.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну №1801/14 від 03.06.2022 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (вул. Чуднівська, 105, м. Житомир, 10005, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 03.06.2022 року №1801/14 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2023 року.

Суддя Р.М.Шимонович