Справа № 520/10633/22
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 р. Справа № 520/10633/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2022, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/10633/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездiяльнiсть Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 , сум пенсії, які підлягали виплаті її покійному чоловікові - ОСОБА_3 , та підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 у справі №520/2007/19 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі № 520/2007/19, i залишилася неодержаною ним у зв`язку з його смертю;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області виплатити ОСОБА_2 , суму пенсії у розмірі 9737 грн.22 коп. яка підлягала виплаті її покійному чоловікові ОСОБА_3 , на пiдставi рiшення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 у справі №520/2007/19 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі №520/2007/19 і залишилася неодержаною ним у зв`язку з його смертю.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції. ОСОБА_1 наводить доводи про те, що предметом спору є бездіяльність управлення ПФУ, тому її позов має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 26.09.2014.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 року адміністративний позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Харків, 61052, вул. Кацарська, 56, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) за рахунок виплати з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020 року Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 по справі №520/2007/19 скасовано в частині обмеження датою 04.09.2019 задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_4 75% суми підвищення до пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_4 виплату пенсії у 100% розміру підвищення. Скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 по справі №520/2007/19 в частині відмови у задоволенні позову про здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 однією сумою. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_4 виплату суми заборгованості недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 однією сумою. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 по справі №520/2007/19 залишено без змін.

Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.05.2022 за № 60050 втановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 по справі №520/2007/19 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_4 Різниця в пенсії, обчислена за рішенням суду з 01.03.2019 по 31.12.2019 становить 9737,22 грн., яка буде виплачуватись в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача - ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим 09.11.2021 виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області.

08.02.2022 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої за життя пенсії з доданими документами.

11.10.2022 відповідачем листом за №2000-0202-8/67393 від 11.10.2022 відмовлено у виплаті недоодержаної пенсії ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 05.12.2022 на підставі пункту І частини першої статті 170 КАС України відмовив у відкритті провадження, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За висновками суду першої інстанції, у межах даного спору заявник звернувся до суду не на захист власного суб`єктивного права у сфері пенсійного забезпечення, а на захист цивільного права спадкоємця стосовно набуття права власності на майно померлого чоловіка у вигляді нарахованої на користь спадкодавця, але не виплаченої пенсії.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Приписами п.1 ч.1 ст.19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пункт 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначає, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджується матеріалами справи, позивачка звернулась до УПФУ із заявою щодо виплати недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера унормований ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що:

1. Сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

2. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

3. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

За змістом частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, Закон визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді зокрема пенсії яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.

Тобто, у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Враховуюче наведене, за фактичних обставин цієї справи, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини у справі стосуються спадкових прав та через це підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій, при цьому ці функції суб`єкт повинен здійснювати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 914/2006/17 (провадження № 12-58гс18).

Спір, що виник у даній справі стосується оскарження позивачкою рішення та дій УПФУ, як суб`єкта владних повноважень, що наділений владними управлінськими функціями щодо члена сім`ї померлого, якому нарахована, але не виплачена пенсійним органом пенсія і щодо виплати саме цих сум було прийнято акт індивідуальної дії, який має для позивача обов`язковий характер його виконання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що спір у цій справі є спором між учасниками публічно-правових відносин, стосується публічно-правових відносин саме з позивачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №200/10269/19-а.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі № 520/10633/22 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко