Справа № 480/3278/23
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
20 квітня 2023 року Справа № 480/3278/23
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Кравченко Є.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги та матеріальної допомоги,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Сумської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги та матеріальної допомоги.
Ухвалою суду від 13.04.2023 позовну заяву залишено без руху. Вказано, що недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності його пропуску.
На адресу суду надійшла заява позивача від 14.04.2023, в якій просить відкрити провадження у справі № 480/3278/23, зазначивши, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому вихідної допомоги при звільненні без обмеження будь-яким строком.
Дослідивши доводи заяви та перевіривши матеріли позову, суд зазначає наступне.
Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою.
Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX внесено зміни до ст. 233 КЗпП України та викладено її в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX набрав чинності з 19.07.2022.
Отже, після внесення Законом № 2352-IX вказаних змін, частиною 2 статті 233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення (або нарахування та виплати) заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах:
- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);
- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).
Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
До «усіх виплат» належить заробітна плата, виплата вихідної допомоги, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати, які гарантовані статтею 43 Конституції України.
Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом спір у даній справі є публічно-правовим спором з приводу звільнення позивача з публічної служби, предметом розгляду якого є вимоги про виплату суми допомоги, що належать працівникові при звільненні.
За наведених обставин, до спірних правовідносин має бути застосовано тримісячний строк, передбачений частиною 2 статті 233 КЗпП України, оскільки предмет регулювання даної норми є вужчим порівняно з нормою частиною 5 статті 122 КАС України, яка може бути застосована до всіх правовідносин, що пов`язані з публічною службою. Крім того, тримісячний строк звернення до суду, що передбачений трудовим законодавством в даному випадку є довшим, ніж місячний строк, визначений адміністративно-процесуальною нормою, тому таке правозастосування не призведе до звуження прав позивача. Насправді, до аналогічних правовідносин і раніше судами застосовувалася саме норма частини 2 статті 233 КЗпП України, яка до 19.07.2022 мала іншу редакцію. Саме на нечинну редакцію цієї статті посилається позивач в заяві від 14.04.2023.
Аргументи позивача про те, що строк звернення до суду він не порушив, оскільки предметом оскарження є бездіяльність відповідача щодо невиплати певних сум є незмістовними, оскільки остаточний розрахунок при звільненні здійснюється на підставі певних розпорядчих та фінансових документів, з якими відповідач мав ознайомити позивача на час його звільнення. Отже, відсутність в цих документах відомостей про нарахування та виплату спірної суми і свідчить про порушення прав позивача.
А ні в позовній заяві, а ні в заяві від 14.04.2023 позивач не вказує, чи був він ознайомлений в жовтні 2021 року з наказом про звільнення, а також з розрахунковими листами, чи було в них відображено нарахування та виплата зазначеної допомоги при звільнені позивачу, не вказує на певні обставини, наявністю яких він обґрунтовує неможливість своєчасної подачі позовної заяви та поважність причин пропуску такого строку, посилаючись лише на судову практику застосування вимог частини 2 статті 233 КЗпП України, яка до 19.07.2022 мала іншу редакцію.
Як вже зазначалось, станом на дату звернення до суду позивача діє процесуальна норма законодавства, яка пов`язує початок перебігу тримісячного строку для звернення до суду з певними обставинами - з одержанням працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КзПП України (у редакції на момент звільнення позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до статті 116 КзПП України (у редакції на момент звільнення позивача) про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Отже, повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні видається у день звільнення, із зазначенням сум, які нараховані та виплачені працівникові саме при звільненні. Відсутність в цих документах відомостей про нарахування та виплату спірної суми і свідчить про порушення прав позивача.
Враховуючи обов`язок роботодавця, встановлений статтею 116 КзПП України, з огляду на те що, позивача, було звільнено 22.10.2021 з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури наказом Сумської обласної прокуратури № 410 к від 19.10.2021, суд пропонує позивачу надати докази його ознайомлення з письмовим повідомленням про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Водночас, суд зазначає, що відповідно до статті 234 Кодексу законів про працю України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, наявність яких підтверджена належними доказами.
Враховуючи викладене, для забезпечення права позивача на доступ до суду, суд вважає за можливе продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви та зазначає, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду доказів ознайомлення позивача з письмовим повідомленням про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні в межах тримісячного строку звернення до суду, у випадку порушення зазначеного строку - заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності причин пропуску такого звернення.
Керуючись ст. 121, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Продовжити позивачу, ОСОБА_1 , строк для усунення недоліків позовної заяви.
Встановити позивачу семиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Д. Кравченко