Справа № 520/917/23
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
19 квітня 2023 року справа №520/917/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якому, з урахуванням уточнень, просить:

- зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу роботи - період роботи з 14.02.1986 по 01.04.1987 у Сорокошичиком лісництві у трикратному розмірі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (1 категорія), перебуває на обліку у ГУ ПФ України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.03.2019. Вказує, що пенсію йому призначено відповідачем при страховому стажі 3 роки 0 місяців 0 днів. За результатами розгляду його заяви про перерахунок пенсії, пенсійним органом зараховано період його роботи з 14.02.1986 по 15.04.1987 у Сорокошицькову лісництві ДП «Остерське лісове господарство», після перерахунку страховий стаж склав 4 роки 2 місяці 2 дні. Проте, позивач вважає, що спірний період повинен зараховуватися пенсійним органом у трикратному розмірі. На переконання позивача, вказана бездіяльність відповідача щодо незарахування вказаного періоду у подвійному розмірі порушує право позивача на належний розмір пенсійного забезпечення.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи. Копія ухвали про відкриття провадження у дані справі отримана відповідачем, що підтверджується довідкою про отримання електронного листа.

Представник відповідача 15.02.2023 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, що відсутні правові підстави для здійснення позивачу перерахунку вже призначеної пенсії, з урахуванням зарахування спірного періоду у трикратному розмірі.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просить закрити провадження у даній справі, оскільки за результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії пенсійним органом зараховано спірний період до страхового стажу позивача у одинарному розмірі.

Між тим, суд звертає увагу на те, що позивач просить зарахувати спірний період у трикратному розмірі, а не в одинарному. Відтак, відсутні правові підстави для закриття провадження у справі.

У період з 29.03.2023 по 16.04.2023 суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (1 категорія), перебуває на обліку у ГУ ПФ України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.03.2019.

Загальний страховий стаж при призначені пенсії складав 3 роки 0 місяців 0 днів.

Позивач 04.01.2023 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №18 (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФ України в Харківській області із заявою про ведення перерахунку пенсії, з урахуванням періоду роботи позивача з 14.02.1986 по 15.04.1987 у Сорокошицькову лісництві ДП «Остерське лісове господарство». До заяви подані наступні документи: довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 30.07.2020 №3, видану Державним підприємством «Остерське лісове господарства» за період з лютого 1986 року по квітень 1987 року; довідку про період роботи у Сорокошицькому лісництві ДП «Остерське лісове господарство» з 03.05.1985 по 13.02.1986 та з лютого 1986 року по квітень 1987 року від 01.10.2021 №77, видану Державним підприємством «Остерське лісове господарство» лист ГУ ПФ України у Чернігівській області від 30.12.2020 №5343-5648/Б-02/8-2500/20; архівну довідку від 04.08.2020 №01-15/202 про періоди роботи з 28.01.1983 по 16.04.1985 у радгоспі «Кіровський»; копію паспорта.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідачем до страхового стажу зараховано період роботи позивача з 14.02.1986 по 15.04.1987 у Сорокошицькову лісництві ДП «Остерське лісове господарство».

Після перерахунку страховий стаж позивача склав 4 роки 2 місяці 2 дні.

Не погоджуючись з визначенням страхового стажу, а саме з незарахуванням відповідачем періоду роботи з 14.02.1986 по 15.04.1987 у Сорокошицькову лісництві ДП «Остерське лісове господарство» у трикратному розмірі, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спір між сторонами виник з приводу незарахування відповідачем до страхового стажу періоду роботи позивача з 14.02.1986 по 15.04.1987 у Сорокошицькову лісництві ДП «Остерське лісове господарство» у трикратному розмірі.

Приписами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон України №1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону України №1058-IV).

Положеннями статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Залежно від ступеню втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством (частина перша статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України №1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Для осіб з інвалідністю II та III груп віком від 52 років до досягнення особою 55 років включно передумовою призначення пенсії по інвалідності встановлено наявність страхового стажу 13 років.

Положеннями частин першої, другої та четвертої статті 24 Закону України №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі по тексту Закон України №796-ХІІ).

Приписами статті 1 Закону України №796-ХІІ встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, його спрямування на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також тих, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 10 Закону України №796-ХІІ).

Відповідно до статті 14 Закону України №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі,категорія 2 - учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 01.07.1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Згідно статті 56 Закону України №796-ХІІ час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі засписком №1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Приписами статті 65 Закону України №796-ХІІ передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Згідно частини першої статті 44 Закону України №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 N1566/11846 (далі по тексту Порядок №22-1).

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 2.2. Порядку 22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Приписами абзацу 9 підпункту 5 пункту 2.1. Порядку №22-1 визначено, що документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи)»;

Згідно пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3. Порядку).

Положеннями пункту 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Під час вирішення питання про правомірність зарахування спірного періоду роботи позивача у одинарному розмірі, суд виходить зі змісту документів, що надавалися позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії та які розглядалися відповідачем, оцінка правомірності дій здійснюється шляхом встановлення обґрунтованості викладених підстав неврахування певного періоду роботи у складі спеціального стажу.

Спірним питанням у даній справі є наявність правових підстав для врахування періоду роботи позивача з 14.02.1986 по 15.04.1987 у Сорокошицькову лісництві ДП «Остерське лісове господарство» до страхового стажу у трикратному розмірі як періоду роботи у зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до наданої відповідачем інформації у відзиві на позовну заяву період роботи позивача з 14.02.1986 по 15.04.1987 у Сорокошицькову лісництві ДП «Остерське лісове господарство» врахований у складі страхового стажу в одинарному розмірі і з цього питання спір між сторонами відсутній.

Положеннями статті 56 Закону України №796-XII передбачено можливість врахування до стажу роботи у трикратному розмірі час роботи, служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження.

Питання поділу території на відповідні зони, режим їх використання та охорони, умови проживання та роботи населення, господарську, науково-дослідну та іншу діяльність в цих зонах. Закон закріплює і гарантує забезпечення режиму використання та охорони вказаних територій з метою зменшення дії радіоактивного опромінення на здоров`я людини та на екологічні системи визначені Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приписами статті 2 цього Закону передбачено, що залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов`язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров`я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Такими зонами є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км-2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км-2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км-2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км-2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км-2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км-2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Межі цих зон установлюються та переглядаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук, центральними органами виконавчої влади, сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, безпеки використання ядерної енергії, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, на основі експертних висновків.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком №1 до Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження роботи у зоні відчуження до заяви про перерахунок пенсії додавалися копії: довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 30.07.2020 №3, видану Державним підприємством «Остерське лісове господарства» за період з лютого 1986 року по квітень 1987 року; довідки про період роботи у Сорокошицькому лісництві ДП «Остерське лісове господарство» з 03.05.1985 по 13.02.1986 та з лютого 1986 року по квітень 1987 року від 01.10.2021 №77, видану Державним підприємством «Остерське лісове господарство» лист ГУ ПФ України у Чернігівській області від 30.12.2020 №5343-5648/Б-02/8-2500/20; архівна довідка від 04.08.2020 №01-15/202 про періоди роботи з 28.01.1983 по 16.04.1985 у радгоспі «Кіровський»; копія паспорта.

Посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.02.2020 підтверджено, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №992932 позивач є особою з інвалідністю ІІ групи з 12.03.2019, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЄС.

Відповідно до наданих позивачем документів у період з 14.02.1986 по 15.04.1987 позивач працював у Сорокошицькову лісництві ДП «Остерське лісове господарство», яке у наведений період розташовувалося у селі Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області. Наведена обставина підтверджена наданими позивачем документами та також не є спірною.

Відповідно до статті 10 Закону України №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців.

Із врахуванням Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ РСР від 23.07.1991 №106 село Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області входить до 3 зони гарантованого добровільного відселення та не входить до зони відчуження. Водночас, до стажу у пільговому розмірі зараховується час роботи, служби у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження.

Положеннями підпункту 7 пункту 2.1 Порядку 22-1 передбачено підтвердження особливого статусу участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС довідкою військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідкою архівної установи, або іншими первинними документами, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Будь-які документи, які б містили інформацію щодо періоду перебування позивача в зоні відчуження у матеріалах справи відсутні.

Суд вважає такими, що не відповідають нормам чинного законодавства посилання позивача на те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та час роботи позивача у ІІІ зоні гарантованого відселення достатньо для перерахунку пенсії, оскільки у даному випадку йдеться не про перерахунок пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі відповідного закону, а - про пільговий порядок обчислення стажу для перерахунку пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У даному випадку встановлення періоду участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та період перебування в зоні відчуження є обов`язковим. Суд зауважує на тому, що неможливість застосування пільгового порядку обчислення страхового стажу на підставі статті 56 Закону України №796-XII через неможливість встановлення часу перебування особи в зоні відчуження не впливає на реалізацію позивачем права, пов`язаного із набуттям та користуванням пільгами як учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки задля їх реалізації є достатнім наявність відповідного посвідчення.

Таким чином, за відсутності належних і допустимих доказів про перебування позивача у зоні відчуження у відповідача відсутні були правові підстави для врахування періоду роботи позивача з 14.02.1986 по 15.04.1987 у Сорокошицькову лісництві ДП «Остерське лісове господарство» у трикратному розмірі.

Враховуючи не доведення позивачем під час розгляду справи допущення відповідачем порушень під час обчислення стажу позивача, суд дійшов висновку про те, що у відповідача відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача по інвалідності у трикратному розмірі.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства, оцінки поданих доказів за внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги, за викладених в позові підстав, не є обґрунтованими, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002, ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 19.04.2023.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА