Справа № 160/2749/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2023 року Справа № 160/2749/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
14 лютого 2023 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в проведені направлення для огляду військово-лікарською комісією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) після проходження лікування на підставі рапорту від 13.01.2023 року та рапорту від 24.01.2023 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити направлення на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) після проходження лікування на підставі рапорту від 13.01.2023 року та рапорту від 24.01.2023 року.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 є солдатом військової частини НОМЕР_1 .
У зв`язку з наявною хворобою та станом здоров`я, що заважає в повному обсязі виконувати військові обов`язки, позивач неодноразово подавав рапорти до уповноважених осіб відповідача про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Однак, неодноразові спроби подати рапорт безпосередньо до стройової частини відповідача не увінчалися позитивним результатом, так як уповноважені особи відповідача відмовлялися приймати його до розгляду.
У зв`язку з цим та неможливістю виконання військових обов`язків за станом здоров`я, позивачем було надіслано поштою до відповідача рапорт від 13.01.2023 року та рапорт від 24.01.2023 року про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби, оскільки позивач має хронічний пієлонефрит, що заважає в повному обсязі виконувати військові обов`язки. До рапортів позивач додавав всі відповідні медичні документи для підтвердження свого стану здоров`я.
В порушення вимог пунктів 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та вимог "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" з метою встановлення ступеню придатності/непридатності до військової служби внаслідок різкого погіршення стану здоров`я рапорти по суті не розглянуті, будь-якого рішення командуванням відповідача по ним не прийнято.
Представник позивача вважає, що відповідач, не приймаючи рішення щодо рапортів позивача, допустив протиправну бездіяльність, так як не виконав свого обов`язку про здійснення направлення позивача до військово-лікарської комісії для проведення військово-лікарської експертизи з метою визначення придатності позивача за станом здоров`я до військової служби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
03 березня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.11.2022 року №308 солдат за призовом по мобілізації ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та всіх видів забезпечення.
Відповідно до п.2.2 наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 «Про затвердження Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі Положення): медичний огляд призовників проводиться на призовних дільницях районних (міських) військових комісаріатів лікарями, які залучаються з місцевих лікувальних закладів рішенням керівника місцевої державної адміністрації, на збірних пунктах Автономної Республіки Крим, обласних, Київського міського військових комісаріатів - лікарями медичного відділення тимчасового штату збірного пункту, які залучаються з лікувальних закладів відповідних управлінь охорони здоров`я.
Кожний призовник оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за наявності медичних показань і лікарями інших спеціальностей.
Безпосередньо керує роботою медичного персоналу, що залучається для медичного огляду призовників, лікар - член призовної комісії (комісії з питань приписки), який призначається з числа найбільш кваліфікованих лікарів-спеціалістів та має необхідні знання і досвід у галузі військово-лікарської експертизи. Кандидатура лікаря - члена районної призовної комісії (комісії з питань приписки) погоджується з лікарем - членом обласної призовної комісії (начальником медичного відділення тимчасового штату обласного збірного пункту).
Відповідно до п. 2.7 наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 під час огляду призовників лікарі визначають стан їх здоров`я та ступінь придатності до військової служби. При цьому враховуються характер захворювання або фізичної вади, ступінь їх розвитку, функціональних порушень, а також освіта, спеціальність, фактична працездатність оглянутого та вимоги, які ставить військова служба до стану здоров`я у тому чи іншому виді Збройних Сил України, роді військ.
Тобто, при призові на військову службу ОСОБА_1 проходив медичний огляд на призовній комісії.
Відповідно до п.6.1. пп. б) Положення направлення на медичний огляд проводяться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Згідно вимог Положення у воєнний час медичний огляд ВЛК військовослужбовців обов`язково проводиться у разі діагностування у них захворювань (наслідків травм, поранень), які зумовлюють не придатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до пп.15.п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення) солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , водія 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, у зв`язку з лікуванням увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Представник відповідача також вказує, що відповідно до ст.14 Статуту Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Тобто, ОСОБА_1 після закінчення свого лікування має прибути до військової частини НОМЕР_1 разом із всіма медичними виписками, направленнями, відзвітувати перед своїм безпосереднім командиром та звернутись із рапортом по команді щодо бажання отримати направлення на проведення військово - лікарської експертизи. За відсутності особи направлення на ВЛК - є неможливим.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, представник відповідача вважає, що командування військової частини НОМЕР_1 під час організації та проведення заходів бойової підготовки, повсякденної життєдіяльності військ суворо дотримується вимог Законів України, Статутів Збройних сил України та інших нормативно-правових актів щодо соціального та правового захисту військовослужбовців.
З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.
07 березня 2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що у зв`язку з наявною хворобою та станом здоров`я, що заважає в повному обсязі виконувати військові обов`язки, позивач неодноразово подавав рапорти до уповноважених осіб відповідача про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Однак, ці неодноразові спроби подати рапорт безпосередньо до стройової частини відповідача не мали результату, оскільки уповноважені особи відповідача відмовлялися приймати його до розгляду.
Таким чином, позивач був вимушений звернутися до відповідача з аналогічними рапортами з копіями медичних документів за допомогою засобів поштового зв`язку.
Вищевказані рапорти з копіями медичних документів з діагнозом отримані відповідачем належним чином, про що в матеріалах справи наявні докази.
Проте, рапорти військовою частиною НОМЕР_1 по суті не розглянуті, будь-якого рішення уповноваженими відповідальними особами відповідача по рапортах не прийнято.
Отже, твердження відповідача, що ОСОБА_1 після закінчення свого лікування, має прибути до військової частини НОМЕР_1 разом із всіма медичними виписками, направленнями, відзвітувати перед своїм безпосереднім командиром та звернутись із рапортом по команді щодо бажання отримати направлення на проведення військово - лікарської експертизи є необґрунтованими у зв`язку з вищенаведеним.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , є військовослужбовцем за званням солдат, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.11.2022 року № 308 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , водія 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків в пункті постійної дислокації.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2023 року № 37 позивача увільнено від займаних посад та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини, з 01 лютого 2023 року солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , водія 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, у зв`язку з лікуванням.
Відповідно до короткого витягу з історії хвороби від 28.08.1996 року, виданого урологічним відділенням обласної дитячої клінічної лікарні м. Дніпропетровська дитині Дроботу Денису (11 років) за результатами клінічного дослідження та нагляду встановлено діагноз: «Хронічний пієлонефрит».
Згідно з актом-випискою 4018 нефрологічного відділення 4 Міської багатопрофільної клінічної лікарні від 29.03.2002 року № 623 ОСОБА_1 , 1985 р.н. лікарями поставлено діагноз: «Хронічний пієлонефрит».
Як вбачається з Первинної медичної картки форми № 100 (ПМК) (Лицьовий бік), виданої 28.11.2022 року ЛЕБ Бахмут, солдату 93 бр 1 МБ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поставлено діагноз: «Загострення хронічного пієлонефриту».
Позивача звільнено від виконання службових обов`язків строком на 6 днів (Зворотний бік первинної медичної картки форми № 100 (ПМК)).
Відповідно до Виписного епікризу медичної роти військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2022 року № 552 солдату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поставлено діагноз: «Хронічний лівобічний пієлонефрит, ст. загострення». Рекомендовано: звільнення від службових обов`язків на 5 днів; амбулаторне лікування в підрозділі.
Згідно з Первинною медичною карткою форми № 100 (ПМК) (Лицьовий бік), виданою 05.12.2022 року ЛЕП «Бахмут», солдату 93 бр 1 МБ 3 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поставлено діагноз: «Хронічний лівобічний пієлонефрит, фаза загострення», температура тіла +37,4 °С.
Як вбачається з Медичної довідки «Про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника» від 06.12.2022 року, виданої лікарем Медичної роти військової частини НОМЕР_1 , у солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз: Хронічний пієлонефрит, фаза нестійкої ремісії. Рекомендовано звільнення від виконання службових обов`язків строком на 6 днів.
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста приватної клініки МедіКлаб від 11.01.2023 року у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: «Хронічна хвороба нирок І ст., фаза нестійкої ремісії».
Як зазначено у позові, у зв`язку з наявною хворобою та станом здоров`я, що заважає в повному обсязі виконувати військові обов`язки, позивач неодноразово подавав рапорти до уповноважених осіб відповідача про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Однак, неодноразові спроби подати рапорт безпосередньо до стройової частини відповідача не скінчились позитивним результатом, так як уповноважені особи відповідача відмовлялися приймати його до розгляду.
Судом встановлено, що позивачем 14 січня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку було надіслано на адресу відповідача рапорт від 13.01.2023 року про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Разом з рапортом також направлено копію медичного документу, який підтверджує діагноз позивача: «Хронічний пієлонефрит».
Крім того, позивачем 25 січня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку повторно було направлено на адресу відповідача рапорт від 24.01.2023 року про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Разом з рапортом також направлено копію медичного документу, який підтверджує діагноз позивача: «Хронічний пієлонефрит».
Таким чином, рапорти, які військовою частиною НОМЕР_1 отримані належним чином, що підтверджується вищенаведеним, по суті не розглянуті, доказів прийняття по ним будь-якого рішення уповноваженими відповідальними особами відповідача не надано.
Представник позивача вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у розгляді рапортів позивача та направлення його для огляду військово-лікарською комісією, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
За приписами статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі Закон України №3543-XII) мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Цією ж статтею Закону України №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України Про оборону України передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Згідно ч.9 ст.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до частини 12 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі, визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, (далі Закон № 2011-XII).
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону № 2011-XII, соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців-обов`язок командирів (начальників).
Військовослужбовці, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я.
За відсутності за місцем проходження військової служби військово-медичних закладів охорони здоров`я чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).
Відповідно до пункту 1.1, 1.2 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза це медичний огляд військовослужбовців з метою визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби.
Згідно з п. 2.3.4 Розділу І Положення №402 ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи.
Пунктом 1.1 розділу II Положення № 402 визначено, що медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності військовослужбовців до військової служби.
Відповідно до підпункту б пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402 направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Пунктом 6.10 розділу II Положення № 402 встановлено, що медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).
Згідно з пунктом 6.4 глави 6 розділу ІІ Положення №402 у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.
В свою чергу, відповідно до пункту 20.4 глави 20 розділу ІІ Положення №402 у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову придатний до військової служби, за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.
Аналіз наведеним норм свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу, звільняються з військової служби, у тому числі за станом здоров`я, на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби.
Визначення ж придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців забезпечується військово-лікарською експертизою, направлення на яке видається, у тому числі, командирами військової частини.
З огляду на викладене, позивач не може бути обмежений в соціальному захисті та реалізації права на проходження обстеження та військово-лікарської експертизи на предмет встановлення придатності або обмеженої придатності для проходження військової служби.
Відсутність військовослужбовця у розташуванні військової частини, зокрема з причини хвороби і проходження лікування, не позбавляє військову частину виконати свій обов`язок, а саме розглянути рапорт військовослужбовця по суті та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.
Позивач у позовній заяві фактично стверджує про наявність у нього захворювань, що перешкоджають подальшому проходженню військової служби, проте підтвердити чи спростувати зазначені доводи можливо лише за результатами проведення ВЛК компетентним органом.
Відповідно до пункту 113 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.
Суд зазначає, що позивач звертався до відповідача з рапортами про направлення його на ВЛК, проте відповідні на зазначені звернення не отримав.
При цьому, суд зазначає, що спеціальне законодавство, яке регулює порядок проходження військової служби не містить спеціальних положень щодо порядку та строку розгляду рапортів військовослужбовців, у зв`язку з чим підлягають застосуванню загальні норми, зокрема положення Закону України Про звернення громадян.
Так, відповідно до статті 20 Закону України Про звернення громадян, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльністю по відношенню до позивача, який, попри наявні хвороби, не отримує направлення для проходження військово-лікарської експертизи на предмет встановлення придатності або обмеженої придатності для проходження військової служби.
Крім того, суд враховує, що у цій справі повноваження відповідача не є дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. У даному випадку, враховуючи діагноз позивача та відсутність законодавчо визначених перешкод, виходячи із фактичних обставин конкретних правовідносин, є лише один варіант правомірної поведінки - видати позивачу направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапортів позивача стосовно направлення його до військово-лікарської комісії на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я з метою визначення ступеня придатності до військової служби і, як наслідок, зобов`язання відповідача розглянути рапорти позивача та направити його до військово-лікарської комісії на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), від 13.01.2023 року та від 24.01.2023 року щодо направлення його до військово-лікарської комісії на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), від 13.01.2023 року та від 24.01.2023 року і направити ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник