Справа № 440/1968/23
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/1968/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо неприведення протирадіаційного укриття №60434, що перебуває на його балансі, в належний для експлуатації стан;

- зобов`язати Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Полтавської області привести у стан готовності захисну споруду - протирадіаційне укриття №60434, що знаходиться за адресою: вул.Івана Приходька, 30, м. Кременчук, Полтавська область, з метою використання її за призначенням у відповідності до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579.

Позов обґрунтований тим, що на території м. Кременчук, Полтавська область наявна захисна споруда цивільного захисту - протирадіаційне укриття №60434, що знаходиться за адресою: вул.Івана Приходька, 30, балансоутримувачем якого є Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Полтавської області. Відповідно до Акту оцінки стану готовності захисної споруди протирадіаційне укриття №60434 від 27.03.2019 року встановлено загальний стан - непрацездатний, відсутність захисних екранів, розвантажувальних підставок, повітропроводу, електроручних вентиляторів, протипилових фільтрів, фільтри-поглиначі несправні у зв`язку з закінченням терміну використання, радіоточки, телефону, схеми оповіщення немає, пожежні крани відсутні, системи пожежогасіння немає первинними засобами пожежогасіння не укомплектовано, схеми евакуації відсутні, укомплектованість інструментом з обслуговування захисної споруди складає 10% від нормативу. Крім того, відсутня документація на споруду в тому числі план приведення захисної споруди в готовність, списки особового складу формування з обслуговування захисної споруди, порядку провітрювання захисної споруди тощо. Також немає вентиляції, каналізації, водопостачання, електропостачання, опалення, моторів у вентиляторах витяжної, припливної систем вентиляції, відсутність протипилових фільтрів, фільтрів-поглиначів, герметичних клапанів, систем регенерації повітря, систем зв`язку та оповіщення. За результатами акту оцінки встановлено, що протирадіаційне укриття №60434не готове до використання за призначенням, та рекомендовано відновити зв`язок ПРУ, доукомплектувати первинними засобами пожежогасіння, документацією, у справний стан фільтровентиляцію, каналізацію та електропостачання. Ті самі порушення було зафіксовано комісією при обстеженні протирадіаційного укриття № 60434, що відображено у Актах оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 22.06.2020, 05.03.2021 та 20.07.2022 тобто щороку споруда визнавалась не готовою до використання за призначенням. Таким чином, у відповідності до вимог частини восьмої статті 32 Кодексу цивільного захисту України та пункту 9 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №138 від 10 березня 2017 року, наявні підстави для зобов`язання Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Полтавської області привести у стан готовності захисну споруду - протирадіаційного укриття №60434, що розміщене за адресою: вул.Івана Приходька, 30, м. Кременчук, Полтавська область з метою використання її за призначенням.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог., оскільки Кодекс цивільного захисту населення України не передбачає звернення Державної служби України з надзвичайних ситуацій, як позивача, із заявленими позивними вимогами.

18.04.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, якій заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області наголошує, що спірні правовідносини обумовлені реалізацією прокурором передбачених КАС України та Законом №1697-VII повноважень щодо захисту інтересів держави і спрямовані на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, у тому числі на забезпечення захисту мирного населення.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням на всій території України воєнного стану прокурорами Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області здійснено вивчення стану додержання вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту (захисних споруд), розміщених в межах території обслуговування.

Встановлено, що за адресою: вул. вул.Івана Приходька, 30, м. Кременчук, Полтавська область, розміщено захисну споруду цивільного захисту протирадіаційне укриття № 60434, яке через недодержання та порушення балансоутримувачем вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту (захисних споруд) є обмежено готовим до використання за призначенням, не здатне забезпечити захист цивільного населення та у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.

Протирадіаційне укриття в будинку за адресом: м.Кременчук, вул. Івана Приходько 30, що перебуває на балансі КГ ЖЕП «Автозаводське» Кременчуцької міської ради є важливою спорудою цивільного захисту, яка при необхідності, а саме внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів здатна розмістити персонал лікарні та пацієнтів, які постійно перебувають на території комунального закладу.

Згідно інформації Кременчуцького РУ ДСНС у Полтавській області від № 14-2026/20 від 22.08.2022 та інформації Кременчуцької міської ради № 01-36/5060 від 22.07.2022 встановлено, що на території м. Кременчука наявна захисна споруда цивільного захисту протирадіаційне укриття №60434, власник виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району, балансоутримувач Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району (далі КГЖЕП «Автозаводське»), яке згідно Акту оцінки стану готовності захисної споруди, протирадіаційного укриття №60434 від 20.07.2022 - не готове.

Відповідно до Паспорту протирадіаційного укриття № 60434, сховище розміщено за адресою м. Кременчук, вул. І. Приходько 30, місткість сховища 75 осіб, мешканців будинку. Сховище вбудовано в 3 поверхову будівлю, загальна площа 51,1 кв.м., дата прийняття в експлуатацію 1958 р.

Також з облікової картки даної захисної споруди цивільного захисту вбачається, що обліковий номер укриття в будинку за адресою: м. Кременчук, вул. І. Приходька 30 - 60434, форма власності комунальна, балансоутримувач ЖЕКГ «Крюківське» (припинило свою діяльність 28.11.2014 в результаті реорганізації).

Водночас, до інформації Кременчуцького РУ ДСНС України в Полтавській області від 22.08.2022 долучено Акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту, протирадіаційного укриття № 60434 від 20.07.2022 складеного комісією у складі провідного фахівця Кременчуцького РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області, начальника відділу цивільного захисту населення та території від надзвичайних ситуацій управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Кременчуцької міської ради, головного спеціаліста житлово-експлуатаційного відділу управління житлової політики Департаменту житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради у присутності головного інженера КГ ЖЕП «Автозаводське», згідно якого протирадіаційне укриття визнано не готовим до експлуатації.

Систематична не готовність протирадіаційного укриття № 60434, яке перебуває на балансі КГ ЖЕП «Автозаводське» Кременчуцької міської ради також підтверджується інформацією ДСНС у Полтавській області, а саме долученими актами оцінки стану готовності захисної споруди цивільного стану протирадіаційного укриття № 60434 за період з 2019-2022 роки.

Так, актом оцінки від 27.03.2019 захисної споруди № 60434 встановлено загальний технічний стан не працездатний, відсутність захисних екранів, розвантажувальних підставок, повітропроводу, електроручних вентиляторів, протипилових фільтрів, фільтри-поглиначі несправні у зв`язку з закінченням терміну використання, радіоточки, телефону, схеми оповіщення немає, пожежні крани відсутні, системи пожежогасіння немає первинними засобами пожежогасіння не укомплектовано, схеми евакуації відсутні, укомплектованість інструментом з обслуговування захисної споруди складає 10% від нормативу. Крім того, відсутня документація на споруду в тому числі план приведення захисної споруди в готовність, списки особового складу формування з обслуговування захисної споруди, порядку провітрювання захисної споруди тощо. Також немає вентиляції, каналізації, водопостачання, електропостачання, опалення, моторів у вентиляторах витяжної, припливної систем вентиляції, відсутність протипилових фільтрів, фільтрів-поглиначів, герметичних клапанів, систем регенерації повітря, систем зв`язку та оповіщення. За результатами акту оцінки встановлено, що протирадіаційне укриття №60434не готове до використання за призначенням, та рекомендовано відновити зв`язок ПРУ, доукомплектувати первинними засобами пожежогасіння, документацією, у справний стан фільтровентиляцію, каналізацію та електропостачання. Ті самі порушення було зафіксовано комісією при обстеженні протирадіаційного укриття № 60434, що відображено у Актах оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 22.06.2020, 05.03.2021 та 20.07.2022 тобто щороку споруда визнавалась не готовою до використання за призначенням.

Вважаючи протиправною бездіяльність Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району щодо неприведення протирадіаційного укриття №60434, що перебуває на його балансі в належний для експлуатації стан, прокурор звернувся до суду з цим позовом.

У статті 27 Конституції України визначено, що кожна людина має невід`ємне право на життя, обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2263-IX від 22 травня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом № 2738-IX від 16 листопада 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом № 2915-IX від 07 лютого 2023 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року 1932-XII /надалі Закон 1932-XII / оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

За змістом статті 3 Закону 1932-XII підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.

У силу пункту 14 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 року № 5403-VI /надалі КЦЗ України/ захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 32 КЦЗ України до захисних споруд цивільного захисту належить протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

Цивільним захистом, згідно зі статтею 4 КЦЗ України, є комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, майна, матеріальних і культурних цінностей від надзвичайних ситуацій та інших небезпечних подій, запобігання виникненню таких ситуацій та подій, ліквідацію їх наслідків, надання допомоги постраждалим, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 21 КЦЗ України громадяни України мають право на забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання.

Як визначено частинами четвертою, п`ятою статті 32 КЦЗ України, для вирішення питань щодо укриття категорій населення, визначених частиною третьою цієї статті, центральні органи виконавчої влади, інші органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання завчасно створюють фонд таких споруд. Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд з фонду та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 10 березня 2017 року №138 "Деякі питання використання захисних споруд цивільного захисту" Кабінет Міністрів України затвердив Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку /надалі Порядок № 138/.

Пунктом 3 Порядку № 138 визначено, що утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Згідно із пунктом 10 Порядку балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Конкретний строк приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди, а саме: не більше 12 годин - для захисних споруд, призначених для укриття працівників (персоналу, найбільшої працюючої зміни) суб`єктів господарювання, віднесених до відповідних категорій цивільного захисту; не більше 24 годин - для інших захисних споруд, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.

Частиною першою статті 20 КЦЗ України визначено, що до завдань та обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, з-поміж інших, належить організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; організація обліку фонду захисних споруд; здійснення контролю за утриманням та станом їх готовності; проведення їх технічної інвентаризації.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 138 вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 липня 2018 року №579, споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

За змістом пунктів 5 -10 Розділу ІІ цих Вимог забезпечення фонду захисних споруд первинними засобами пожежогасіння, обладнання їх системами внутрішнього протипожежного водопостачання, пожежної автоматики і сигналізації здійснюється відповідно до вимог Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697, а також державних будівельних норм і національних стандартів, що діють у сфері пожежної безпеки. Місця розташування первинних засобів пожежогасіння, план евакуації із захисної споруди позначаються і освітлюються.

Входи до фонду захисних споруд мають забезпечувати вільний доступ усередину їх приміщень, можливість користування ними особами з інвалідністю та іншими маломобільними групами населення і мати достатню (нормативну) пропускну спроможність.

Підходи до зовнішніх дверей, двері і сходові марші мають утримуватися у справному стані, очищуватися від бруду і сміття, а в зимовий час - від снігу і льоду. Захаращення входів не допускається.

У разі відсутності на входах пандусів для забезпечення вільного користування сховищами особами з інвалідністю та іншими маломобільними групами населення входи додатково обладнуються дерев`яними або металевими трапами.

Споруди фонду захисних споруд, їх комунікації, інженерні мережі, інженерне та спеціальне обладнання, системи життєзабезпечення (далі - обладнання споруд фонду захисних споруд) мають утримуватися в належному технічному стані.

Споруди фонду захисних споруд мають захищатися від підтоплення і затоплення ґрунтовими, поверхневими, технологічними та стічними водами.

Експлуатація та утримання електрообладнання споруд фонду захисних споруд здійснюються відповідно до вимог чинного законодавства у сфері улаштування електроустановок.

Приміщення споруд фонду захисних споруд мають забезпечуватися штучним освітленням. У них не допускається прокладання тимчасових електричних та інших інженерних мереж, а також незакріплених електричного обладнання і світильників. Електричні світильники мають бути захищеними від механічного пошкодження. Використання світильників із незахищеними лампами розжарювання не допускається.

Для освітлення захисних споруд можуть використовуватися світлодіодні та інші енергозберігаючі лампи. Використання люмінесцентних ламп для систем освітлення захисних споруд не допускається.

Системи водопостачання, каналізації і опалення споруд фонду захисних споруд мають утримуватися і експлуатуватися у справному стані та захищатися від корозії.

За змістом пункту 2 розділу VI Вимог для забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням їх балансоутримувачі здійснюють оцінку стану їх готовності, організовують періодичні огляди стану захисних споруд, перевірку працездатності їх основного обладнання, планують і проводять технічне обслуговування обладнання та систем життєзабезпечення захисних споруд.

Оцінка стану готовності захисних споруд (далі - оцінка стану готовності) здійснюється щороку з метою виявлення недоліків у стані утримання та експлуатації захисних споруд, передбачення заходів щодо приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням.

За результатами оцінки стану готовності складається акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту за формою згідно з додатком 11 до цих Вимог. Результати оцінки стану готовності, отримані під час нагляду, ураховуються під час складення документів (актів, приписів) за його результатами.

За результатами оцінки стану готовності захисну споруду може бути визнано як готову, обмежено готову або неготову до використання за призначенням.

Захисна споруда вважається обмежено готовою або неготовою, якщо вона має хоча б один із недоліків, зазначених в основних недоліках в утриманні захисних споруд, що погіршують стан їх готовності, наведених у додатку 13 до цих Вимог. У разі відсутності таких недоліків захисна споруда вважається готовою до використання за призначенням.

Враховуючи вищевикладене, на Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району, як балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №60434, що знаходиться за адресою: вул. І.Приходько, 30, м. Кременчук, Полтавської області, покладені обов`язки з утримання цієї споруди у стані, що дозволяє привести її у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району, як балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №60434, що знаходиться за адресою: вул. І.Приходько, 30, м. Кременчук, Полтавської області, покладені обов`язки з утримання цієї споруди у стані, що дозволяє привести її у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

Станом на початок збройної агресії проти України захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття №63102) за результатами проведеної оцінки оцінена як така, що не готова до використання за призначенням, через що не здатна забезпечити захист цивільного населення.

Цей факт підтверджений актом оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 15 вересня 2021 року та не спростований відповідачем у ході розгляду справи.

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом частин третьої-п`ятої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому випадку прокурор набуває статусу позивача.

Частиною першою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14 жовтня 2014 року /надалі - Закон №1697-VII/ установлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Представництво інтересів держави у суді у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави здійснюється прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а у визначених законом випадках - прокурорами Офісу Генерального прокурора в порядку та на підставах, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною четвертою статті 23 Закону №1697-VII установлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;

2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз наведених положень дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокурором у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно. Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вже зробив правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII, та у постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 820/1381/17 не знайшов підстав для відступу від такого висновку.

Суд зауважує, що згідно з пунктом 12 Порядку № 138 здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями.

Як визначено у пункті 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1052, ДСНС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Одними із основних завдань ДСНС є реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Відповідно до покладених завдань ДСНС здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням; складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року №303 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану" припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні".

Таким чином, внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 13 березня 2022 року №303 на період дії воєнного стану у Головного управління ДСНС України у Полтавській області відсутні повноваження з перевірки протирадіаційного укриття №60354 на стан придатності для використання за призначенням для захисту населення, а також застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Частиною другою статті 19 КЦЗ визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить, зокрема: 1) забезпечення цивільного захисту на відповідній території; 4) розроблення та забезпечення реалізації програм та планів заходів у сфері цивільного захисту, зокрема спрямованих на захист населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, забезпечення техногенної та пожежної безпеки; 23) організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; 24) визначення за погодженням з місцевими державними адміністраціями потреби фонду захисних споруд цивільного захисту; 25) планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; 27) організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту; 28) здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту; 29) організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту; 30) реалізація заходів, спрямованих на поліпшення пожежної безпеки суб`єктів господарювання комунальної форми власності; 31) здійснення інших повноважень у сфері цивільного захисту, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Статтею 36-1 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо організації та забезпечення цивільного захисту, до яких належать повноваження щодо виконання вимог законодавства щодо визначення потреби, створення, використання, утримання, реконструкції та ведення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту територіальної громади, здійснення контролю за станом утримання таких споруд та готовності їх до використання за призначенням та підтримкою в належному технічному стані; забезпечення виконання передбачених законодавством вимог щодо пожежної та техногенної безпеки на відповідних територіях; розроблення, забезпечення та виконання визначених законодавством планів у сфері цивільного захисту; виконання на відповідній території передбачених законодавством заходів щодо радіаційного, хімічного, біологічного, медичного захисту населення та інженерного захисту територій від наслідків надзвичайних ситуацій.

Кременчуцькою окружною прокуратурою до Кременчуцької міської ради скеровано повідомлення в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та 12.10.2022 отримано відповідь № 01-36/9105 від 31.10.2022 від Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради згідно якої з бюджету виділялися кошти для виконання поточного ремонту захисних споруд цивільного захисту комунальної форми власності, та наданий час триває виконання робіт згідно асигнувань, враховуючи вищевикладене міська рада не вбачає підстав для здійснення захисту інтересів держави.

Незважаючи на отриману відповідь, щодо виділення асигнувань для проведення поточного ремонту на об`єктах цивільного захисту комунальної форми власності станом на момент пред`явлення позовної заяви протирадіаційне укриття № 60434 не готове до використання за призначенням, а відповідно порушення інтересів держави у сфері захисту цивільного населення продовжує тривати досить значний проміжок часу. Кременчуцькою окружною прокуратурою здійснено моніторинг https://prozorro.gov.ua/ та встановлено, що КГ ЖЕП «Автозаодське» не здійснювалась закупівля робіт з ремонту захисної споруди № 60434. Вказане підтверджується актами оцінки готовності протирадіаційного укриття за період з 2019-2022 роки.

Загалом та зокрема з моменту прийняття Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України з 24.02.2022 тобто майже рік вищевказане протирадіаційне укриття не приводиться у готовність при повній бездіяльності Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, який крім виділення бюджетних асигнувань (які не були витрачені на ремонт укриття) не вжив належних та достатніх заходів для захисту населення Кременчуцької територіальної громади від агресії росії та не бажає їх вживати, незважаючи на щоденну можливу небезпеку, яку несуть ракетні обстріли країни агресора, на те що Кременчуцька громада піддалась найбільшим ракетним обстрілам з початку бойових дій на території Полтавської області, навіть після трагедії в ТЦ «Амстор» де загинули громадяни України Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради не вжив належних заходів для приведення укриттів у готовність для використання.

Саме на Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради чинним законодавством покладено обов`язок - утримання, реконструкції та ведення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту територіальної громади, здійснення контролю за станом утримання таких споруд та готовності їх до використання за призначенням та підтримкою в належному технічному стані. Але виконавчим органом не проводилися контрольні заходи, не вживалися заходи щодо приведення укриттів у готовність в тому числі шляхом звернення до суду з відповідними позовами.

Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. Під час встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц, № 924/1256/17, від 13.11.2019 у справі № 925/315/19, від 21.01.2020 у справі № 910/2538/19, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

«Нездійснення захисту» полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тощо) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій, тощо) причин.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту, а також таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

При цьому згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Вказана позиція суду підтверджується положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яка вимагає від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень.

Таким чином позовна заява прокурора є єдиним ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів держави.

У даному випадку прокурор звертається з позовом на захист інтересів держави у зв`язку із невиконанням та порушенням вимог законодавства України у сфері цивільного захисту, що призводить до порушення державних інтересів та встановлених державою гарантій по забезпеченню конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності, насамперед в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 у справі №464/2638/17, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Отже, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради наділений законом відповідними повноваженнями для захисту інтересів держави не здійснює захист, зокрема не сприяв усуненню порушень та не звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначає, що сам факт незвернення до суду уповноваженого суб`єкта з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, на дату звернення прокурора до суду з позовом у даному випадку не припинили існувати підстави для звернення до суду.

В свою чергу ГУ ДСНС України в Полтавській області також згідно чинного законодавства наділений повноваженнями щодо контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту фактично самоусунулось від виконання покладених обов`язків адже не зважаючи на отримання актів про готовність захисних споруд від власника згідно яких протирадіаційне укриття №60434 не готове з 2019 року, що підтверджено доданими до позовної заяви доказами не вживало жодних заходів контролю спрямованих на усунення порушень законодавства та фактично самоусунулось від покладених обов`язків, що на даний час призвело до звернення прокурора з відповідним позовом, тобто протягом тривалого часу ГУ ДСНС України в Полтавській області не здійснював захист інтересів держави в сфері цивільного захисту.

Таким чином, незважаючи на збройну агресію російської федерації проти України, Головним управлінням ДСНС України у Полтавській області як спеціально уповноваженим органом у сфері контролю за станом утримання та використання об`єктів цивільного захисту не вжито повних, вичерпних та достатніх заходів, спрямованих на зобов`язання КГ ЖЕП «Автозаводське» щодо приведення захисної споруди цивільного захисту сховища №60434 у стан, придатний для використання споруди за призначенням для захисту населення.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 303 від 13.03.2022 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» на період воєнного стану, введеного Указом Президента України №64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту, у тому числі щодо готовності захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням, не здійснюється.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування повноважень між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту» від 21.04.2022 із Кодексу цивільного захисту України виключено ст. 67 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки».

Кременчуцькою окружною прокуратурою 07.09.2022 до ГУ ДСНС України в Полтавській області надіслано повідомлення в порядку ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», яким повідомлено про порушення вимог чинного законодавства та запропоновано вжити заходів на усунення порушень та приведення протирадіаційного укриття № 60434 у готовність.

На вказаний лист надійшла відповідь № 61-01-04-5276/61-11 від 21.09.2022, яким ГУ ДСНС у Полтавській області інформує, що у довоєнний час не звертались до суду із позовними заявами щодо захисних споруд, адже відповідно до вимог Закону звернення до суду здійснюється за результатами акту, складного по результатам здійснення планового або позапланового заходу державного нагляду (контролю). Також ГУ ДСНС Полтавській області інформує, що у зв`язку з Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) припинено, відповідно на даний час звернення до Полтавського окружного адміністративного суду із позовними заявами неможливо.

Отже, ГУ ДСНС України в Полтавській області не здійснює захист інтересів держави у сфері цивільного захисту населення, не зважаючи на очевидні порушення посилаючись на тимчасове позбавлення можливості звернення до суду, а тому саме прокурор звертається до суду із вказаним позовом.

Таким чином позовна заява прокурора є єдиним ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів держави.

Відповідачем зазначено, що прокуратурою не дотримано вимог ст. 23 щодо звернення до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради з проханням подати позов.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Як зазначено у позовній заяві, Кременчуцькою окружною прокуратурою до Кременчуцької міської ради 12.10.2022 скеровано повідомлення в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та отримано відповідь № 01-36/9105 від 31.10.2022 від Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради згідно якої з бюджету виділялися кошти для виконання поточного ремонту захисних споруд цивільного захисту комунальної форми власності, та наданий час триває виконання робіт згідно асигнувань, враховуючи вищевикладене міська рада не вбачає підстав для здійснення захисту інтересів держави.

Незважаючи на отриману відповідь, щодо виділення асигнувань для проведення поточного ремонту на об`єктах цивільного захисту комунальної форми власності станом на момент пред`явлення позовної заяви протирадіаційне укриття № 60434 не готове до використання за призначенням, а відповідно порушення інтересів держави у сфері захисту цивільного населення продовжує тривати досить значний проміжок часу. Кременчуцькою окружною прокуратурою здійснено моніторинг https://prozorro.gov.ua/ та встановлено, що КГ ЖЕП «Автозаодське» не здійснювалась закупівля робіт з ремонту захисної споруди № 60434. Вказане підтверджується актами оцінки готовності протирадіаційного укриття за період з 2019-2022 роки.

Також у відзиві відповідач КГ ЖЕП «Автозаводське» зазначає, що Кременчуцька окружна прокуратура звернулась через 5 місяців, після складення акту про готовність укриття №60434, чим порушила вимоги ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вказаного факту, хочу зазначити, що Кременчуцькою окружною прокуратурою не оспорюється Акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття № 60434 від 20.07.2022, вказаний акт є лише підтвердженням порушення, яке триває і на даний час.

Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що стан регулювання притягнення юридичних осіб до відповідальності, зокрема, щодо визначення строків застосування до них заходів впливу, є неповним і таким, що не відповідає конституційному визначенню України як правової держави. При цьому, законодавець може диференціювати строки притягнення до відповідальності, процедуру застосування заходів впливу до порушників законодавства залежно від особливостей суспільних відносин, що регламентуються зазначеним законодавством.

Таким чином, особливостями застосування строків звернення суб`єктів владних повноважень до адміністративного суду у справах, пов`язаних з триваючими правопорушеннями, є:

1) триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого вчинення особою протиправних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим, зазвичай, це не повинно вважатися пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду з позовом суб`єкта владних повноважень стосовно притягнення правопорушника до юридичної відповідальності і це, також, не може бути однозначною підставою для відмови у застосуванні державою примусових заходів, спрямованих на припинення такого правопорушення;

2) встановлення строків звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не може слугувати меті легалізації триваючого правопорушення та, відповідно, здійснення незаконної діяльності (бездіяльності);

3) строк притягнення до відповідальності публічно-правового характеру встановлюється передусім щодо форм відповідальності майнового (фінансового) характеру та, як правило, не повинен застосовуватися стосовно вжиття заходів юридичної відповідальності, які спрямовані на припинення неправомірної поведінки.

Верховний Суд України у постанові від 25 березня 2008 року по справі №21-2343во07 сформулював правову позицію, відповідно до якої строк притягнення до відповідальності публічно-правового характеру застосовується стосовно видів відповідальності, що мають майновий характер, зокрема, накладення фінансових санкцій, але не повинен застосовуватися стосовно заходів відповідальності, які спрямовані на припинення неправомірної поведінки (зокрема, примусові заходи організаційно-правового характеру).

Тобто, це означає, що заходи майнового характеру можуть бути вжиті до правопорушника лише у межах строку застосування таких санкцій або строків звернення до суду, однак, пропуск відповідного строку не повинен стояти на заваді припинення (застосування організаційно-правових заходів) триваючої протиправної поведінки (бездіяльності) та слугувати для правопорушника засобом легалізації триваючого правопорушення (зокрема, у сфері дотримання законодавства з питань екології, будівництва, безпеки життєдіяльності та інших сфер, які зачіпають основні конституційні права громадян та стосуються публічних інтересів).

Як зазначалося в позовній заяві, Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 у справі №464/2638/17, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Враховуючи, що з 2019 року КГ ЖЕП «Автозаводське» не приводить протирадіаційне укриття №60434 в готовність, порушення продовжує тривати та на дату звернення прокурора до суду з позовом у вказаному випадку не припинили існувати підстави для звернення до суду.

Відповідно до ч. 15 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України контроль за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, спільно з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими державними адміністраціями.

Згідно з Положенням про єдину державну систему цивільного захисту, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 № 11, безпосереднє керівництво діяльністю єдиної державної системи цивільного захисту здійснює державна служба України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС) (пункт 5).

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052 (далі - Положення) ДСНС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до ч. 15 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України та п. 12 «Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138, контроль за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та його територіальні органи спільно з місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідачем зокрема зазначено, що ч. 2 ст. 17 Кодексу цивільного захисту України виключена 21.04.2022. Хочу звернути увагу суду що посилаючись на ст.17 Кодексу цивільного захисту України, допущено описку, а саме зазначено п. 16 ч. 2 ст. 17 Кодексу цивільного захисту України в той час як, такі повноваженні визначені п. 2 ч. 1 ст. 17 КЦЗУ - центральний орган виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту формує та реалізує заходи державної політики щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку. Та аналогічні повноваження відображено також у п.16, ч. 2 ст. 17-1 Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до пп. 6 п. 4 Положення ДСНС відповідно до покладених на неї завдань здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 820/4717/16 за результатами розгляду аналогічної справи за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Приватного акціонерного товариства «Науково- виробниче підприємство «Теплоавтомат» про зобов`язання останнього привести захисну споруду цивільного захисту (сховище) № 78600 за адресою: вул. Кірова, 38, м. Харків у належний стан, придатний для використання за цільовим призначенням (готовність до укриття населення), викладено наступні висновки.

Відповідно до ст. 66 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у ст. 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно- монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Згідно з ч. 1 ст. 68 КЦЗ України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

Отже, спірні правовідносини обумовлені реалізацією прокурором передбачених КАС України та Законом № 1697-VII повноважень щодо захисту інтересів держави і спрямовані на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, у тому числі на забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я в разі військової агресії.

Ураховуючи наведене вище, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що спір у цій справі є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, а саме щодо стану готовності пунктів управління, захисних споруд і наявності планів цивільного захисту на особливий період і планів реагування на надзвичайні ситуації.

Вищенаведені висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 820/4717/16, спростовують доводи суду першої інстанції про те, що у розглянутому спорі відсутній, як суб`єкт владних повноважень, який би за законом мав право звернутись до суду із цим позовом до відповідача із заявленими позовними вимогами, так і можливість за законом з`явлення в судовому порядку таких вимог до відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 820/4717/16 також містяться висновки щодо вірного застосування положень ст.ст. 20,32 Кодексу цивільного захисту України, на порушення яких з боку відповідача, посилався прокурор у позові.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що «до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить забезпечення дотримання вимог законодавства щодо створення, зберігання, утримання, використання та реконструкції захисних споруд цивільного захисту, здійснення обліку захисних споруд цивільного захисту, які перебувають на балансі (утриманні) (п. 15, 16 ч. 1 ст. 20 КЦЗ України).»

Згідно з ч. 8 ст. 32 цього Кодексу, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають.

Отже, враховуючи вказане вище, Велика Палата Верховного Суду вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання ПрАТ «НВП Теплоавтомат» привести захисну споруду цивільного захисту (сховище) № 78600 за адресою: вул. Кірова, 38, м. Харків у належний стан, придатний для використання за цільовим призначенням (готовність до укриття населення)».

Аналогічні висновки щодо правомірності звернення прокурора до адміністративного суду в інтересах територіальних органів Державної служби країни з надзвичайних ситуацій до суб`єктів господарювання, на балансі яких перебувають захисні споруди, з позовними вимогами, що спрямовані насамперед на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, у тому числі на забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей для збереження їх життя та здоров`я, у разі військової агресії, викладено у постановах Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 25.07.2019 у справі № 820/5164/15, від 09.08.2019 у справі № 520/2796/19.

Водночас, відповідач безпідставно посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 09.10.2019 у справі № 0440/4892/18. Ці висновки не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки у цій справі прокурор звернувся до суду, як самостійний позивач, предметом позову прокурора у зазначеній справі було усунення порушень вимог протипожежної безпеки в навчальному закладі в мирний час, а предметом спору в справі №160/17789/22 є не приведення в готовність споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №14372 після введення в Україні воєнного стану, через загрозу обстрілів мирного населення з боку російської федерації.

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16, від 25.04.2018 № 925/3/17, від 25.04.2018 № 910/24257/16).

Тобто не є тотожними справи в яких тотожним є виключно наявність в суб`єктному складі сторін прокурора, при суттєвій різниці об`єкта та предмета правового регулювання, оскільки оскаржуване рішення суду винесене за результатами розгляду позову прокурора про приведення у готовність сховища цивільного захисту в особливий період (під час дії воєнного стану).

Другим позивачем у справі визначено Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради з огляду на те, що відповідно до п. 23 ч. 2 ст. 19 Кодексу цивільного захисту України органи місцевого самоврядування здійснюють організацію виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту.

Пунктом 10 частини 1 ст. 36-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження стосовно виконання вимог законодавства щодо визначення потреби, створення, використання, утримання, реконструкції та ведення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту територіальної громади, здійснення контролю за станом утримання таких споруд та готовності їх до використання за призначенням та підтримкою в належному стані.

З урахуванням наведеного, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради, також є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки має законодавчо визначений обов`язок щодо здійснення контролю за станом утримання захисних споруд цивільного захисту територіальної громади та готовності їх до використання за призначенням та підтримкою в належному стані.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Але знаючи про очевидні порушення вимог чинного законодавства, щодо не приведення у готовність захисних споруд самостійно заходи не вживали.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 (в якій прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування) дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини(6.43 постанови).

Також у відзиві відповідач зазначає, що ГУ ДСНС України у Полтавській області не наділений повноваженнями позивача, щодо заявлення такого позову а тому це є підставою для відмови в задоволенні такого позову.

На вказане твердження хочу зазначити, що згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, в яких Верховний Суд висловив позицію з приводу того, що положеннями нормативно-правових актів, які стосуються діяльності центральних органів виконавчої влади, не можуть бути визначені конкретні предмети і підстави позовів, з якими уповноважений орган має право звернутись до суду, оскільки зазначене було б неправомірним обмеженням повноважень такого органу у визначенні способу захисту та забезпечення здійснення судового захисту інтересів держави.

Тим більше, що на момент пред`явлення позову прокурором (17.01.2023) пунктом 48 ч. 2 ст. 17-1 Кодексу цивільного захисту України (із змінами, внесеними згідно із Законом №-2655-ІХ від 06.10.2022, які набрали чинності 29.10.2022 року), який визначає повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо звернення до адміністративного суду, не визначено вичерпного переліку конкретних предметів і підстав позовів, з якими цей орган має право звернутись до суду, що дає підстави органам Державної служби України з надзвичайних ситуацій звертатись до суду з будь-яким позовом в межах повноважень, визначених законом.

Зокрема, згідно з п. 48 ч. 2 ст. 17-1 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту звертається до адміністративного суду щодо допущення уповноважених посадових осіб до проведення планових або позапланових перевірок (у разі їх недопущення з підстав інших, ніж передбачені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"), а також щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно- монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, з інших підстав, визначених законом.

Згідно із положеннями ст. З КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Тобто на даний час на всій території України діє особливий період, під час якого органи державної влади мають діяти в рамках власних повноважень, але з урахування вимог та задач воєнного часу, спрямовуючи всі зусилля на захист життя та здоров`я населення від невмотивованої та неспровокованої агресії російської федерації, яка систематично здійснює ракетні обстріли території Кременчуцької громади.

Закони та звичаї війни є частиною міжнародного гуманітарного права, яке має пріоритет перед іншими міжнародними нормами на територіях яких відбуваються військові дії.

Як вбачається зі ст. 25, 27 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, яка є додатком до IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі, підписана 18.10.1907 в м. Гаазі, яка ратифікована Україною 24.08.1991, воюючим сторонам забороняється будь-яким способом атакувати чи бомбардувати незахищені міста, селища, житлові будинки чи споруди. При облогах і бомбардуваннях повинні бути вжиті всі необхідні заходи для того, щоб уберегти, наскільки це можливо, будівлі, призначені для цілей релігії, мистецтва, науки чи благодійності, історичні пам`ятки, госпіталі та місця, де зібрані хворі і поранені, за умови, що вони не використовуються в цей час для військових цілей.

Цивільний захист України - є державною системою органів управління, сил і засобів, що створюється для організації і забезпечення захисту населення від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного, екологічного, природного та воєнного характеру.

Організація цивільного захисту в Україні безпосередньо пов`язана з національною безпекою і обороною держави.

На підставі Женевських конвенцій 1949 р. щодо захисту жертв війни, військовополонених і населення на територіях бойових дій, Положення про єдину державну систему цивільного захисту, Кодексу цивільного захисту України створена система цивільної оборони України, яка є важливою складовою системи національної безпеки.

Основною метою функціонування єдиної державної системи цивільного захисту є забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільного захисту у мирний час та в особливий період. Основним завданнями єдиної державної системи цивільного захисту є, зокрема, захист населення у разі виникнення надзвичайних ситуацій (техногенного, природного, соціального, воєнного характеру).

Пунктом 5 Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» наказано Державній службі України з надзвичайних ситуацій невідкладно разом з обласними, Київською міською державними адміністраціями, іншими державними органами, установами, підприємствами, організаціями всіх форм власності привести єдину державну систему цивільного захисту, її функціональні та територіальні підсистеми у готовність до виконання завдань за призначенням в особливий період.

Положенням про єдину державну систему цивільного захисту, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №14 від 09.01.2014, визначено, що в особливий період єдина державна система цивільного захисту функціонує відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України та з урахуванням особливостей, що визначаються згідно із Законами України «Про правовий режим воєнного стану», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також іншими нормативно-правовими актами (п. 24).

Таким чином, з урахуванням особливостей пов`язаних із введеним режимом воєнного стану в Україні, будь-яких обмежень органів ДСНС та органів місцевого самоврядування на звернення до суду з позовами на захист інтересів необмеженого кола осіб - жителів територіальної громади, на виконання своїх функцій, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я в умовах військової агресії, діючим законодавством не передбачено. А виходячи із загального принципу, встановленого статтею 3 Конституції України, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, не може бути передбачено.

Навпаки, органи державної влади, органи місцевого самоврядування чи інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції яких віднесено відповідні повноваження у спірних правовідносинах, мають вжити всіх можливих заходів для спонукання балансоутримувачів щодо приведення захисних споруд цивільного захисту у готовий до використання стан.

Отже, на Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області покладений законом обов`язок щодо здійснення контролю за станом утримання захисних споруд цивільного захисту та готовності їх до використання за призначенням.

Проте, не дивлячись на те, що для проведення поточного ремонту захисних споруд цивільного захисту були виділені бюджетні асигнування, протирадіаційне укриття № 60434 залишається непридатним до використання за призначенням, тобто органом місцевого самоврядування неналежним чином здійснюється контроль за станом утримання захисної споруди цивільного захисту.

Беручи до уваги викладене, а також те, що неприведення протирадіаційного укриття №60434 до стану готовності суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах війни та захисту життя населення, суд доходить висновку про наявність у прокурора підстав для звернення до суду з цим позовом.

Як визначено частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Виходячи зі встановлених судом обставин справи, відповідач тривалий час не приводе у готовність до експлуатації протирадіаційне укриття №60434, що підтверджується Актом оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №60434 від 22.07.2022. Як стверджує прокурор, після початку 24 лютого 2022 року повномасштабної військової агресії російської федерації проти України та введення на всій території України воєнного стану, виникли обґрунтовані та реальні підстави для використання протирадіаційного укриття №60434, що знаходиться за адресою: вул.І.Приходько, 30, м. Кременчук, Полтавської області безпосередньо за призначенням, проте відповідач всупереч вищевказаним нормам законодавства у сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту не виконав свій прямий та безпосередній обов`язок щодо утримання такої захисної споруди у належному та придатному для використання за призначенням стані й у воєнний час. У вересня та жовтні 2022 року прокурором від органів, уповноважених на безпосереднє здійснення контролю за станом утримання захисних споруд цивільного захисту та готовності їх до використання за призначенням, отримані листи, які вказують на не готовність протирадіаційного укриття № 60434 до використання за призначенням й дотепер.

Беручи до уваги наведене, суд погоджується з прокурором в тому, що ним не пропущений визначений процесуальним законом строк звернення до суду з цим позовом.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході розгляду справи відповідач доводи прокурора не спростував, не надав суду належних і допустимих доказів, що свідчили б про приведення протирадіаційного укриття №63102 у відповідність до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом МВС України від 09 липня 2018 року №579.

Зважаючи на це та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог прокурора повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області (пр-т Свободи, 4а, м. Кременчук, Полтавська область, ) в інтересах держави в особі виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, ), Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (вул. Маршала Бірюзова, 26/1, м. Полтава, Полтавська область, ) до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. 1905 року, 32, м. Кременчук, Полтавська область, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо неприведення протирадіаційного укриття - протирадіаційного укриття №60434, що розміщене за адресою: вул.І.Приходько, 30, м. Кременчук, Полтавської області, у готовність та належний для експлуатації стан.

Зобов`язати Комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство "Автозаводське" Кременчуцької міської ради Полтавської області привести захисну споруду - протирадіаційне укриття №60434, що розміщене за адресою: вул.І.Приходько,30, м. Кременчук, Полтавської області, у стан готовності з метою її використання за призначенням відповідно до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09 липня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко