Справа № 420/5336/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5336/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області, (далі відповідач, Виконавчий комітет), в якому просить:

визнати протиправними дії Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо відмови надати запитувану інформацію на запит від 03.01.2023 року, яка викладена у листі від 15.03.2023 року;

зобов`язати Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 повну відповідь на запит від 03.01.2023 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року № 2939-VI, із змінами і доповненнями, про перелік рухомого та нерухомого майна, яке належить Подільській міській раді (Подільській громаді).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.01.2023 року звернувся до Виконавчого комітету із письмовим запитом про надання публічної інформації щодо рухомого та нерухомого майна територіальної громади. Відповідач повідомив, що не є розпорядником запитуваної інформації та відмовив у надані. Така відповідь була оскаржена до суду відповідно до рішення якого про часткове задоволення позовних вимог, відповідач повторно розглянув запит та відмовив у наданні запитуваної інформації. Така відмова є протиправною, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що запитувана позивачем інформація не була створена і задокументована під час здійснення Виконавчим комітетом своїх повноважень та не знаходилась у його володінні, оскільки жодний нормативний акт не регламентує створення переліку рухомого та нерухомого майна. Зазначили, що на території Подільської міської територіальної громади зареєстровано 9 комунальних підприємств, 4 комунальні організації та заклади, 14 садочків, 10 шкіл та 9 структурних підрозділів Подільської міської ради. Цими юридичними особами самостійно забезпечується бухгалтерський облік майна, відповідно до вимог законодавства. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини по справі.

03.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області із запитом про надання публічної інформації, у якому просив надати інформацію щодо переліку рухомого та нерухомого майна, яке належить Подільській міській раді (подільській громаді) (а.с. 17).

06.01.2023 та 16.01.2023 року Виконавчий комітет надав відповідь на запит від 03.01.2023 року, у якій зазначив, що органи місцевого самоврядування громади не є розпорядниками інформації за запитами стосовно інформації інших державних органів, а також стосовно інформації, яка може бути отриманна шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних, або яка потребує створення у інший спосіб.

Рішенням Одеського ОАС від 28.02.2023 року у справі № 420/591/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Суд визнав протиправними дії Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо відмови надати запитувану інформацію на запит від 03.01.2023 року. Зобов`язав Виконавчий комітет повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 03.01.2023 року відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI.

Виконавчий комітет Подільської міської ради, повторно розглянув запит Позивача від 03.01.2023 року та відмовив у наданні запитуваної інформації листом від 15.03.2023 року №33іна/3 в якому повідомив, що відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників піблічної інформації, визначених цим законом. Важливою ознакою публічної інформації є її попередня фіксація на матеріальному носії. Закон регулює відносини щодо доступу до інформації, яка вже існує, і не вимагає у відповідь на запит створювати інформацію. На підставі пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відмовлено у задоволенні запиту.

Суд погоджується з позицією Позивача, що фактично, Відповідач виконав рішення суду, повторно розглянув запит від 03.01.2023 року та відмовив у наданні запитуваної інформації. При цьому Відповідач обґрунтував підстави відмови, які не досліджувалися судом при розгляді справи № 420/591/23.

Дослідивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулює Закон України Про інформацію від 02.10.1992 №2657-ХІІ (далі - Закон №2657-ХІІ).

Частиною 1 статті 1 Закону №2657-ХІІ визначено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до частини 1, 2 статті 7 Закону №2657-ХІІ право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ст. 5 Закону №2657- XII).

Відповідно до статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє (ч.1 ст.3 Закону №2939-VI). Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VI).

Відповідно до статті 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону №2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Суд зазначає, що Виконавчий коміте є суб`єктом відносин у сфері доступу до публічної інформації та є її розпорядником.

Частинами 1-2 статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запит.

Згідно частини 1 статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (частина 1 статті 22 Закону № 2939-VI).

Проаналізувавши відповідь Виконавчого комітету суд зазначає, що зміст відповіді свідчить про те, що відповідач відмовив позивачу в наданні інформації з підстав відсутності такої задокументованої та відображеної будь-яким засобом та на будь-яких носіях інформації і що надання запитуємої інформації вимагає створювати її на запит позивача.

Між тим суд звертає увагу, що частина 1 статті 22 Закону № 2939-VI містить вичерпний перелік підстав для відмови в задоволенні запиту.

Частиною 3 статті 22 Закону № 2939-VI врегульовано, що якщо розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

З аналізу наведених вимог закону слідує висновок, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Зміст запиту позивача дає підстави прийти суду для висновку, що ОСОБА_1 запитував інформацію стосовно майна Подільської міської ради в тому числі і того, що знаходиться в управлінні та розпорядженні комунальних підприємств та установ цієї ради, що на дмуку суду не може бути виконано Відповідачем у повному обсязі за відсутності існування такої та необхідності створювати інформацію на цей запит.

Суд погоджується з позицією та обґрунтуваннями Відповача стосовно того, що у зв`язку з тим, що до Подільської міської територіальної громади відноситься 9 комунальних підприємств, 4 комунальні організації та заклади, 14 садочків, 10 шкіл та 9 структурних підрозділів Подільської міської ради які є юридичними особами, самостійно забезпечуєть бухгалтерський облік майна, відповідно до вимог законодавства то відповідно саме вони володіть заптуємою інформацією. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Але, такі обґрунтування та заперечення стосуються саме тієї інформації та тих комунальних установ/юридичних осіб на які вказує Виконавчий комітет і які на думку суду є самостійними суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації та є її розпорядниками згідно Закону №2939-VI і не стосуються безпосередньо Подільської міської ради як окремої юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

На думку суду, вищенаведені приписи закону звільняють Відповідача від необхідності створення інформації яка стосується комунальних установ/юридичних осіб Подільської міської ради , але не звільняють від обов`язку направлення запиту належному розпоряднику.

Всупереч наведених вимог закону відповідач не направив запит ОСОБА_1 до належного розпорядника з одночасним інформуванням позивача про це, що свідчить про порушення відповідачем положень статті 22 Закону № 2939-VI.

Вищенаведені обгрунтування дають підстави суду дають для висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в чакстині зобов`язання надати інформацію стосовно нерухомого та рухомого майна Подільської міської ради ().

Суд вважає, що Виконавчий комітет Подільської міської ради (), є суб`єктом відносин у сфері доступу до публічної інформації та є її розпорядником згідно Закону №2939-VI, а тому зобов`язаний надати на запит саме ту піблічну інформацію відносно нерухомого та рухомого майна яка є в їхньому розпорядженні і стосуються саме юридичної особи.

Висновки суду ґрунтуються на приписах ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР)

Відповідно до ч. 1 статті 60 Закону № 280/97-ВР, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, …

Згідно ч. 2 статті 64 цього ж Закону, сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Оскільки Подільська міська рада за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, яка утворює виконавчі органи, то вони, а саме Виконавчий комітет Подільської міської ради, являється бюджетною установою, що здійснює централізоване обслуговування боржника, використовує кошти боржника, утримує та розпоряджається майном, а тому володіє усією інформацією про нього.

Суд відхиляє також посилання Відповіча на те, що запитувана інформація окремо не існує і підлягає створенню, оскільки вся інформаціє щодо нерухомого та рухомого майна Відповідача відображена Державних реєстрах та у відповідних бухгалтерських обліках юридичної особи і не підлягає створенню бо вже створена.

Посиланнями Відповідача на п.2 ст.181 ЦКУ щодо поняття рухомого майна суд вважає недоречним та не застосовним до поняття публічної інформації в розумінні Закону №2939-VI, оскільки як вже зазначено публічною інформацією щодо майна є така яка вже створена та відображена у державних реєстрах. При цьому, це не стосується коштів на поточних рахунках та іншого майна.

За таких обставин суд вважає, що дії Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо відмови надати запитувану інформацію на запит від 03.01.2023 року є протиправними.

Враховуючи те, що відповідачем формально відмовлено у наданні запитуваної інформації, суд вважає за необхідне зобов`язати Виконавчий комітет Подільської міської ради надати інформацію на запит ОСОБА_1 від 03.01.2023 року відповідно до вимог Закону України Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року № 2939-VI, що стосується переліку рухомого та нерухомого майна юридичної особи Подільської міської ради ().

Щодо іншого майна, власником якого також є Подільска міська рада, але воно знаходиться, перебуває у розпорядженні та обліковується у інших юридичних осіб, Виконавчий комітет зобов`язаний був направити запит до цих суб`єктів господарювання.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

За приписами ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

Таким чином, суд визначає розмір суми витрат на правничу допомогу, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача згідно з умовами договору про подання професійної правничої допомоги та доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2021 року між адвокатом Опалько Олегом Миколайовичем та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги.

На підтвердження виконання вказаного договору до суду надано копію акту виконаних робіт від 15.03.2023 року. Загальна вартість наданих послуг склала 2000 грн.

Отже позивач просить суд стягнути 2000 грн. судових витрат на правничу допомогу.

Відповідачі заперечують проти стягнення вказаної суми посилаючись на попереднє рішення суду між цими сторонами та нескладність справи.

Суд вважає, що заявлений розмір відшкодування витрат є співмірним з наданою правовою допомогою, відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а тому підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 242-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо відмови надати запитувану інформацію на запит від 03.01.2023 року.

Зобов`язати Виконавчий комітет Подільської міської ради Подільського району Одеської області з урахуванням висновків суду надити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідь на запит від 03.01.2023 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року № 2939-VI, із змінами і доповненнями, про перелік рухомого та нерухомого майна, яке належить Подільській міській раді (Подільській громаді) ().

Стягнути з Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.