Справа № 260/3942/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/3942/21 пров. № А/857/16943/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Луцович М.М.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді о 11 год. 20 хв. 03 жовтня 2022 року, повне судове рішення складено 24 жовтня 2022 року, у справі №260/3942/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

30.08.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства юстиції України, просив: визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 06.08.2021 №1875/к «Про накладення дисциплінарного стягнення»; визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 06.08.2021 №1876/к «Про виконання дисциплінарного стягнення»; поновити полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 на посаді начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» - начальника арештного дому; стягнути з Міністерства юстиції України на користь полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з висновку службового розслідування за фактом можливого невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків начальницьким та рядовим складом державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» слідує, що повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального злочину і є підставою проведення розслідування. Суд першої інстанції зазначив, що з 22.09.2016 Міністерство юстиції України набуло можливості забезпечення здійснення, покладених на нього функцій і повноважень Державної пенітенціарної служби, у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 697-р «Питання Міністерства юстиції». Суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 з 22.06.2021 був відсутній на робочому місці без поважних причин, що відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України вважається прогулом. Суд першої інстанції зазначив, що в ході службового розслідування комісією виявлені численні недоліки та прорахунки в службовій діяльності позивача та вказав, що у висновку службового розслідування по кожному з виявлених порушень враховані пояснення ОСОБА_1 , що відображено у самому висновку, що в сукупності стало підстав для відмови у позові.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновок службового розслідування є необґрунтованим. Скаржник вказує, що існує два різних висновки службового розслідування від 22.07.2021, складені однією і тією ж дисциплінарною комісією. Скаржник зазначає, що службове розслідування призначено за фактом можливого невиконання чи неналежного виконання посадових обов`язків начальником державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)». Вказує, що позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами як особа, щодо якої проводиться службове розслідування. Скаржник зазначає, що був відсутній на робочому місці 22 червня 2021 року у зв`язку з обранням йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції про відповідність висновку службового розслідування вимогам чинного законодавства ґрунтуються на припущеннях, а не на перевірених судом обставинах.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, навівши мотиви з яких вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та законним.

В судовому засіданні позивач та представник позивача апеляційну скаргу підтримали, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

22.03.2023 Восьмий апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу, якою Міністерству юстиції України постановив вирішити питання щодо надання доступу колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі: суддя-доповідач Шинкар Т.І., судді: Іщук Л.П., Обрізко І.М., для ознайомлення з Інструкцію із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 13.12.2019 №73/5-ДСК; за наслідком вирішення питання щодо надання доступу колегії суддів до Інструкції №73/5-ДСК, допуск колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі: суддя-доповідач Шинкар Т.І., судді: Іщук Л.П., Обрізко І.М. до ознайомлення з Інструкції №73/5-ДСК слід здійснити у приміщення Восьмого апеляційного адміністративного суду 12.04.2023 у судовому засіданні через уповноваженого представника Міністерства юстиції України, надавши таку Інструкцію для ознайомлення у судовому засіданні, яку буде повернуто уповноваженому представнику Міністерства юстиції України одразу після ознайомлення колегією суддів.

29.03.2023 керівнику апарату Восьмого апеляційного адміністративного суду головуючим у справі скерована службова записка щодо забезпечення розгляду справи з врахуванням можливого надходження документів, на виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023.

06.04.2023 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшов лист Міністерства юстиції України, яким повідомлялось про розгляд ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023 і листа Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023 та відсутність заперечень щодо ознайомлення судді-доповідача Шинкар Т.І., суддів: Іщук Л.П., Обрізко І.М. та секретарів судового засідання Максим Х.Б., Кахнич Г.П., помічника судді Шинкар Т.І. Баранкевич А.В. зі змістом Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 13.12.2019 №73/5-ДСК.

В судовому засіданні 12.04.2023 у приміщення Восьмого апеляційного адміністративного суду уповноважений представник Міністерства юстиції України Кміть М.Б. надала Інструкцію №73/5-ДСК судді-доповідачу Шинкар Т.І., суддям: Іщук Л.П., Обрізко І.М., з якою колегія ознайомилась поза судовим засіданням, в судовому засіданні змісту такої не оголошувалось, та яку повернуто одразу після ознайомлення представнику Міністерства юстиції України, що її надала.

При цьому, суд апеляційної інстанції взяв на себе зобов`язання не розголошувати службову інформацію, яка визначена Інструкцію №73/5-ДСК.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з вересня 2017 року, на посаді начальника УВП начальника арештного дому Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» - з грудня 2017 року.

Наказом Міністерства юстиції України від 06.08.2021 №1875/к «Про накладення дисциплінарного стягнення» за порушення службової дисципліни накладено на начальника Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» - начальника арештного дому полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади. Підстави: висновок службового розслідування від 23 липня 2021 року, пояснення ОСОБА_1 від 02 серпня 2021 року.

Наказом Міністерства юстиції України від 06.08.2021 №1876/к «Про виконання дисциплінарного стягнення» звільнено полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 19 серпня 2021 року з посади начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» - начальника арештного дому. Підстава: наказ Міністерства юстиції України від 06.08.2021 №1875/к «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Вважаючи вказані накази протиправними, такими, що підлягають скасуванню, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження встановлені Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV, в редакції чинній на час винесення оскаржуваних наказів (далі Закон № 2713-IV).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2713-IV діяльність Державної кримінально-виконавчої служби України проводиться на основі дотримання прав і свобод людини та громадянина. Персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний поважати гідність людини, виявляти до неї гуманне ставлення.

Згідно з положеннями статті 14 Закону № 2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

На осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, яким повідомлено про підозру у вчиненні ними злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягають відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 2713-IV посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані, зокрема: забезпечувати дотримання прав людини і громадянина, реалізацію законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань; забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом; забезпечувати охорону, ізоляцію та нагляд за засудженими і особами, узятими під варту; виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень і порушень режиму в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах, а також вчиненню кримінальних правопорушень засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, вживати в межах своїх повноважень заходів до їх усунення; створювати належні умови для тримання засуджених і осіб, узятих під варту, їх комунально-побутового і медико-санітарного забезпечення.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Згідно з статтею 3 Закону №2713-IV правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Підстави та порядок притягнення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до вказаних осіб заохочень визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-ГУ (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Згідно з статтею 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частинами 1, 2 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Відповідно до Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та з метою встановлення єдиного порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі Порядок №356/5).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №356/5 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №356/5 службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на органи і установи завдань; повідомлення особі рядового чи начальницького складу про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №356/5 встановлено, що Міністр юстиції України або особа, яка виконує його обов`язки, має право призначати службові розслідування за всіма підставами, визначеними цим Порядком, стосовно всіх категорій осіб рядового і начальницького складу органів та установ.

Службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування (пункт 9 розділу ІІІ Порядку №356/5).

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що на адресу Міністерства юстиції України надійшов лист Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові від 10.06.2021 №12-51-10276-вих.21 про те, що слідчими п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 02.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001175 за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 191 КК України.

Зазначено, що у ході проведення досудового розслідування встановлено, що начальник державної установи виконання покарань «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» Анталовський В.В., будучи службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою на час формування листа особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 22.11.2019 уклали договір генпідряду №Г-67 «На виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9)» за адресою: м.Ужгород, вул.Довженка, 8А». Після чого, ОСОБА_1 без фактичного проведення технічного нагляду спеціалістом, підписав акти виконаних робіт за вказаним договором, де було зазначено про збільшення витрат будівельних матеріалів, завищено обсяг і вартість виконаних будівельних робіт, ніж фактично проведено, на суму 165 063,00 грн.

З метою всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування, висловлено прохання за вказаним фактом призначити службове розслідування (перевірку) та провести в рамках взаємодії силами Управління внутрішньої безпеки Державної кримінально-виконавчої служби України і органів юстиції.

Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2021 № 2120/7 «Про проведення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно осіб рядового та начальницького складу державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)»; утворено комісію з проведення службового розслідування (далі комісія); визначено комісії провести службове розслідування за фактом можливого невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків начальницьким та рядовим складом державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)»; визначено службове розслідування провести протягом одного місяця з дня його призначення та надати на розгляд і затвердження висновок службового розслідування разом із письмовими поясненнями осіб, стосовно яких проводиться службове розслідування, або актами про їх відмову від надання пояснень. Підстава: лист Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові від 10.06.2021 №12-51-10276-вих.21.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, що у зазначеному Наказі підстави проведення службового розслідування не вказані, а тому такий Наказ є незаконним. Скаржник вважає, що службове розслідування призначено за фактом можливого невиконання чи неналежного виконання посадових обов`язків начальником державної установи «Закарпатська установа виконання покарання (№9)», а не у зв`язку з повідомленням позивачеві про вчинення ним кримінального правопорушення.

Такі аргументи суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в Наказі Міністерства юстиції України від 23.06.2021 № 2120/7 зазначено, що такий видано відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу ІІ Порядку №356/5, тобто - скоєння особою рядового чи начальницького складу правопорушення із корупційними ознаками або надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а також вказана підстава - лист Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові від 10.06.2021 №12-51-10276-вих.21.

Відповідно до пункту 1 розділу VIІІ Порядку №356/5 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування (пункт 3 розділу VIІІ Порядку №356/5).

Згідно з пунктом 4 розділу VIІІ Порядку №356/5 перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Аналогічні положення закріплені частиною 5 статті 14 Дисциплінарним статутом.

Скаржник вказує, що був позбавлений можливості скористатися правами як особа, щодо якої проводиться службове розслідування, оскільки йому не були роз`ясненні його права і лише наприкінці роботи дисциплінарної комісії запропоновано надати письмові пояснення.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Порядку №356/5 встановлено, що особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, подавати виконавцю (голові, членам комісії), який (які) проводить (ять) службове розслідування, документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим зверненням ознайомлюватися із затвердженим висновком службового розслідування, а також із матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Системний аналіз положень Порядку №356/5 дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що особу, стосовно якої проводиться службове розслідування, наділено безумовним правом брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, або відмовитись від вчинення таких дій. Таке право забезпечено забороною затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

В описовій частині висновку службового розслідування наведені пояснення позивача щодо кожного з виявлених порушень.

Відповідно до Акта, складеного в «Закарпатській установі виконання покарань (№9)» від 01.07.2021, полковник внутрішньої служби Анталовський Василь Васильович, начальник УВП - начальник арештного дому державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» був відсутній на службі (на робочому місці, за місцем проходження служби) з 13.00 по 17.00 год 30.06.2021 та з 08.00 по 14.00 год 01.07.2021, що унеможливлювало здійснити відібрання письмових пояснень по факту проведення службового розслідування.

Дорученням Міністра юстиції України від 29.07.2021 №351/1/48-21 начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» - начальника арештного дому полковника внутрішньої служби Анталовського В.В. зобов`язано надати особисті письмові пояснення щодо висновку службового розслідування від 23.07.2021. З таким дорученням позивач ознайомлений під підпис та надав пояснення 02.08.2021, копію яких долучено до матеріалів справи.

Таким чином, відповідачем виконані вимоги Порядку №356/5 і Дисциплінарного статуту, відібрано у позивача та враховано письмові пояснення, копія яких наявна в матеріалах справи. Отже, позивачем реалізовано право надати пояснення з приводу обставин, які мають значення для проведення службового розслідування.

За результатами службового розслідування вирішується питання щодо притягнення особи рядового і начальницького складу, стосовно якої воно проводилося, до відповідальності в установленому законом порядку (пункт 6 розділу VIІІ Порядку №356/5).

Наказом Міністерства юстиції України від 23.07.2021 №2120/7 затверджено Висновок службового розслідування, яким пропонувалось, зважаючи на те, що на момент складання висновку службового розслідування начальник державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» - полковник внутрішньої служби Анталовський Василь Васильович має діюче дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність, притягнути останнього до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з займаної посади.

У вказаному висновку службового розслідування в описовій частині зазначено, що в рамках проведення службового розслідування, членами здійснено виїзд до державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» (далі - Установа) та встановлено, що через вилучення на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 07.10.2020 (справа №463/9498/20) оригіналів документів, а саме документів, що стосуються робіт по об`єкту «Капітальний ремонт режимного корпусу саме документів, що державної установи «Закарпатської установи виконання покарань (№ 9)» за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А», ознайомитись із повним переліком документів, які стосуються капітального ремонту режимного корпусу державної установи «Закарпатської установи виконання покарань (№9)» члени Комісії не мали можливості.

На вимогу членів комісії надати копії перепусток, які видавались співробітникам ТОВ «Транс-Стандарт-Буд» та копій журналу заходу входу на територію установи, де зафіксваний прохід вказаних осіб, Установою надана довідка, що запитувані документи в Установі відсутні з невідомих причин.

Опитаний з даного приводу начальник установи виконання покарань начальник арештного дому державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» Анталовський В.В., пояснив, що своєї вини в скоєнні злочину в якому його підозрюють він не визнає, ремонтні роботи в Установі були проведені співробітниками ТОВ «ТРАНС-СТАНДАРТ-БУД» повному обсязі, без будь яких порушень.

Поверхневим оглядом 3-го поверху Установи членами комісії встановлено, що ремонтні роботи, які зазначені в робочому проекті проводились, однак встановити об`єми виконаних робіт та відповідність даних робіт проекту членам Комісії не вдалось можливим, у зв`язку із відсутністю відповідної кваліфікації.

Тому підтвердити чи спростувати в рамках службового розслідування причетність начальника установи виконання покарань начальника арештного дому державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» полковника внутрішньої служби: ОСОБА_1 , до вчинення злочину, що розслідується по кримінальному провадженню № 0001175 не вбачається можливим.

Разом з тим, під час проведення службового розслідування встановлено численні недоліки та прорахунки в службовій діяльності.

Комісією виявлено, що службова документація, що ведеться в Установі не відповідає вимогам Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, як тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 13 грудня 2019 року №73/5-ДСК (далі - Інструкція).

У висновку службового розслідування зазначено, що аналізом журналів обліку технічних оглядів камер обшуків в Закарпатській УВП (№9) (інв. №3073-20, інв. № 3932-20), встановлено, що за період з 31.12.2020 по 29.06.2021 начальник установи виконання покарань - начальник арештного дому державної установи Закарпатська установа виконання покарань (№9)» полковник внутрішньої служби Анталовський В.В. в порушення пункт 9 глави 1 розділу ІІІ Інструкції, жодного разу не зробив запис про ознайомлення з виявленими під час технічних оглядів порушеннями та не надав жодного розпорядження щодо усунення виявлених недоліків.

Аналізом книги обліку перевірок вразливих місць в установі (інв. №33695-19) встановлено, що зазначена книга не відповідає вимогам Інструкції за період з 29.02.2020 по 30.06.2021. Начальник установи виконання покарань начальник арештного дому державної установи «Закарпатська установа покарань (№ 9)» полковник внутрішньої служби Анталовський В.В в порушення вимог Інструкції не здійснював перевірку наявності періодичності відміток відповідальних осіб та порядок ведення журналу (пункт 7 глави 2 розділу ІІІ Інструкції (додаток 33).

Крім того, як встановлено в ході перевірки, ревізія замкового господарства СІЗО у ІІІ-му, IV-му кварталі 2020 року та у 1-му кварталі 2021 року в Установі не проводилась, що підтверджується відсутністю актів ревізії замкового господарства та довідками наданими державною установою Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», які долучені до матеріалів службового розслідування.

Також встановлено, що книга обліку відвідування начальником установи та його заступника режимних корпусів та камер слідчого ізолятора, як це вимагається пунктом глави 8 розділу ІІ Інструкції та в якій повинні щотижнево фіксувати результати обходу камер, корпусних відділень, та інших приміщень СІЗ кирмерів, одиночних камер, сектору максимального рівня безпеки в Установі не ведеться.

Аналізом журналу обліку відвідувань ДІЗО, ПК одиночних камер та карцеру адміністрацією установи (інв. №3861) та аналіз журналу обліку відвідувань сектора максимального рівня безпеки (інв. №3862), копії яких долучені до матеріалів службового розслідування, комісією встановлено, що останній запис у вказаних журналах зроблений начальником виконання покарань - начальником арештного дому державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» полковника внутрішньої служби Анталовським В.В. 19.02.2021. Вказано, що записи про відвідування зазначених вище приміщень СІЗО ОСОБА_1 робив не в рядках журналу, а на його полях, що може свідчити про формальність даних записів.

Крім того, вибірковою перевіркою камер державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», в яких утримуються ув`язненні, встановлено, що в Установі організований неналежний нагляд з ув`язненими, оскільки останні зберігають і користуються предметами, речам забороненими для передавання ув`язненим і засудженим, а також для використання та зберігання при собі (копії рапортів про вилучення зазначених речей долучені до матеріалів службового розслідування).

Аналізом графіків проведення обшуків державної установи «Закарпатська виконання покарань (№9)», копії яких долучені до матеріалі службового розслідування, встановлено, що зазначені графіки не відповідають Інструкції.

Вибірковим аналізом висновків службових розслідувань за фактом вилучення заборонених для зберігання на режимній території предметів, які затверджуються начальником Установи та копії яких долучені до матеріалів службового розслідування, встановлено, що співробітники державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» в порушення вимог пункту 10 глави 1 розділу VIII Інструкції службові розслідування по фактам вилучення в ув`язнених заборонених предметів, проводяться формально, заходи щодо встановлення шляхів надходження заборонених предметів до Установи не вживаються.

Як приклад у висновку службового розслідування наведено ув`язненого ОСОБА_2 та вказано, що будь-які заходи щодо встановлення шляхів надходження заборонених предметів до цього ув`язненого, співробітниками Установи не вживались.

Крім того, під час службового розслідування встановлено, що не зважаючи на те, що ОСОБА_3 , не має відповідної освіти, зокрема базової вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста, бакалавра за напрямком підготовки: право, управління у сфері правопорядку, наказом державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» за підписом начальника Установи Анталовського В.В. від 09.03.2021 №51/c ОСОБА_4 переміщений на посаду заступника начальника відділу режиму охорони Установи.

Окрім того, у висновку службового розслідування зазначено, що з 22 червня 2021 року ОСОБА_1 жодного разу не з`явився на своєму робочому місці в державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», про причини своєї неявки відділ кадрів не повідомляв.

Вказано, що відповідно до резолютивної частини ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 22.06.2021 у справі №308/7405/21 ОСОБА_1 зобов`язано не відлучатися із населеного пункту в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, а згідно тієї ж ухвали, ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1 , тобто за місцем знаходження державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

На підставі зазначеного, комісією зроблено висновок, що доводи ОСОБА_1 про відсутність на робочому місці забороною Ужгородським міськрайонним судом є нікчемними, більше того відповідно до інформації керівника бухгалтерської служби Установи, ОСОБА_1 за липень 2021 року нарахована заробітна плата разом із премією.

Таким чином, на думку комісії, начальник установи виконання покарань начальника арештного дому державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» полковник внутрішньої служби Анталовський Василь Васильович внаслідок неналежного виконання покладених на нього обов`язків, порушив вимоги пункту 10 Положення про державну установу «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.03.2020 No849/5 в частині не виконання покладених на установу завдань та функцій, неналежного контролю за проведенням в установі заходів, спрямованих на виконання вимог нормативно-правових актів щодо порядку та умов тримання осіб; узятих під варту, а також вчинених в установі порушень вимог режиму тримання і встановленого порядку відбування покарання, здійснення перевірки діяльності персоналу установи, належного виконання функціональних обов`язків, дотримання службової дисципліни та законності, здійсненням контролю за своєчасним проведенням технічних оглядів, обшуків приміщень, камер, особистих обшуків осіб, узятих під варту, порушив вимоги пункту 9 глави 1 розділу III, вимоги пункту 7 глави 2 розділу III, пункту 6 глави 8 розділу II, пункту 4 глави 8 розділу II Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 13 грудня 2019 року №73/5-ДСК, вимог статті 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення» в частині неналежного порядок i умов тримання осіб, взятих під варту, та нагляду за ними, порушив вимоги посадової інструкції заступника начальника відділу режиму і охорони державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», затвердженої 10.12.2020 року, вимоги ст.14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», вимоги ст. 4 Закон України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» в частині призначення на посаду особи, яка не має належного освітнього рівня.

В свою чергу, скаржник зазначає, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2021 року у кримінальній справі №308/7405/21 задоволено частково клопотання прокурора у кримінальному провадженні, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1 . Обрано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою підозрюваному обчислено з 22 червня 2021 року по 09 серпня 2021 року включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот) грн. 00 коп.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2021 року у кримінальній справі №308/7405/21 ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» строком на один місяць до 21.07.2021.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2021 року у кримінальній справі №308/7405/21 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1 останнього у разі внесення застави зобов`язано, зокрема, не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Відповідно до листа Старшого слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, наданого на клопотання ОСОБА_1 від 23.07.2021, 26.07.2021 та від 28.07.2021 щодо надання дозволу на вихід на роботу та відлучення у зв`язку з цим із населеного пункту в якому проживає заявник, слідчий не надав дозвіл на залишення місця проживання з метою виходу на роботу та виконання обов`язків начальника ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Вказане, на переконання суду апеляційної інстанції констатує, що відсутність позивача на робочому місці в державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)»з 22 червня 2021 року зумовлена об`єктивними причинами застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та забороною залишення місця проживання з метою виходу на роботу, а також відстороненням від посади начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» строком на один місяць, що не може розцінюватись як прогул, оскільки важливим є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. В спірному випадку такою поважною причиною є обмеження пересування позивача через тримання під вартою.

Разом з тим, вказане не спростовує нарахування позивачу за липень 2021 року заробітної плати разом з премією в розмірі 19494,17 грн., про що останньому мало б бути відомо, однак докази повернення відповідних коштів в матеріалах справи відсутні.

Щодо інших порушень, описаних у висновку службового розслідування, то скаржник зазначає, що такі спростовані долученими до матеріалів справи копіями документів та вказує, що суд першої інстанції при наданні правової оцінки нібито допущеним позивачем порушенням вимог Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 13 грудня 2019 року №73/5-ДСК, не досліджував безпосередньо вказану Інструкцію.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що наданими позивачем документами не спростовані висновки службового розслідування щодо відсутності Книги обліку відвідування начальником установи та його заступника режимних корпусів та камер слідчого ізолятора, формальність записів про відвідування сектора максимального рівня безпеки, ДІЗО, ПКТ, одиночних камер та карцеру адміністрації установи, формального проведення службових розслідувань по факту вилучення в ув`язнених заборонених предметів, не вжиття заходів щодо встановлення шляхів надходження заборонених предметів до Установи, відсутності ефективного впливу на поведінку засуджених, відсутності належних висновків та не вжиття заходів щодо стабілізації і покращення стану оперативної обстановки в Установі.

До того ж, на копіях долучених до матеріалів справи рапортів працівників державної установи «Закарпатська УВП (№9)», відсутні дані щодо реєстрації в установі, що ставить під сумнів належне оформлення останніх та мету подання таких.

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що наданими позивачем копіями документів не підтверджено як вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень та недоліків, викладених у поданих позивачу як начальнику рапортах, складених актах проведення комісійних обходів територій та об`єктів установи, так і вжиття належних превентивних заходів з метою недопущення таких в подальшому.

Крім того, щодо просування по службі ОСОБА_3 та призначення останнього на посаду заступника начальника відділу режиму і охорони Установи, то опитана з цього питання начальник сектору по роботі з персоналом державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» майор внутрішньої служби ОСОБА_5 в своєму поясненні підтвердила факт призначення ОСОБА_4 на посади, кваліфікаційні вимоги яких не відповідають його освіті. При цьому, повідомлено, що ОСОБА_5 повідомила, що неодноразово наголошувала начальнику Установи на цей факт, однак не виконувати вказівку начальника Установи не могла, оскільки турбувалась про подальше проходження служби в Установі.

При цьому, слід звернути увагу на спільне проходження ОСОБА_6 та ОСОБА_4 протягом всієї трудової діяльності служби в органах внутрішніх справ України, що позивач не заперечив.

Судом апеляційної інстанції, за наслідком огляду Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 13 грудня 2019 року №73/5-ДСК, яка надана на виконання вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023, зроблено висновок, що виявлені в ході проведеного службового розслідування обставини становлять порушення зазначених у висновку пунктів вказаної Інструкції та зайшли своє підтвердження.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отриманими судом апеляційної інстанції належними та допустимими доказами підтверджено, що позивач як керівник державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» перебуваючи на займаній посаді, будучи зобов`язаним бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі не виконував цього та фактично самоусунувся від виконання покладених на нього обов`язків.

Окрім того, згідно з пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України від 25.09.2020 №2966/к «Про накладення дисциплінарного стягнення» попереджено про неповну посадову відповідність начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» - начальника арештного дому полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 . З метою виконання вимог частини 8 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та пункту 2 Наказу № 2966/к, 29.09.2020 ОСОБА_1 ознайомлено з таким під підпис.

Щодо аргументів скаржника про наявність двох висновків службового розслідування, то суд апеляційної інстанції проаналізувавши зміст обох приходить до висновку, що листом Міністерства юстиції України від 27.07.2021 №40250/28.1/11-21 надіслано до Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» затверджений Висновок службового розслідування за фактом можливого невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків начальницьким та рядовим складом державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», для ознайомлення та врахування в роботі.

Вказане підтверджується також службовою запискою начальника Управління внутрішньої безпеки ДКВС України та органів юстиції, відповідно до якої супровідним листом від 27.07.2021 №40250/28.1/11-21 на адресу державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» направлено завірену належним чином, пронумеровану та прошиту копію висновку службового розслідування, яка відповідає оригіналу (т.2 а.с.6).

В свою чергу ОСОБА_1 на руки помилково отримав копію не оригіналу висновку службового розслідування, не прошитого та без супровідного листа, а проект такого, що підтверджено, зокрема, відсутністю всіх підписів, не дописаною у висновку інформацією.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції, надаючи аналіз висновку службового розслідування та оспорюваним наказам, приходить до переконання, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованого рішення. В діях позивача, на переконання суду апеляційної інстанції, наявний беззаперечний склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення відповідач обрав обґрунтовано, з врахуванням обставин у справі, що не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Матеріалами справи та положеннями оглянутої судом апеляційної інстанції Інструкції підтверджено не вжиття заходів щодо покращення стану організації службової діяльності в Установі, особистого недотримання позивачем службової дисципліни, допущення неналежного порядку та умов тримання осіб, взятих під варту, нагляду за ними.

При цьому, відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 № 343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», Міністерство юстиції України є правонаступником Державної пенітенціарної служби, що ліквідується та з 22.09.2016 набуло можливості забезпечення здійснення, покладених на нього функцій і повноважень Державної пенітенціарної служби, у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 697-р «Питання Міністерства юстиції».

Враховуючи вищезазначене, підстави для скасування оскаржуваних наказів Міністерства юстиції України від 06.08.2021 №1875/к «Про накладення дисциплінарного стягнення» та від 06.08.2021 №1876/к «Про виконання дисциплінарного стягнення» і оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення навів мотиви правомірності винесення оскаржуваних наказів, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі №260/3942/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 19.04.2023 згідно з ч.3 ст.321 КАС України.