Справа № 460/9777/23
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ
19 квітня 2023 року м. Рівне№460/9777/23
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду О.Р. Гресько після одержання позовної заяви
до Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік - 19 діб та за 2022 рік - 41 доба;
зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки за 2021 рік - 19 діб та за 2022 рік - 41 доба, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31.03.2023;
визнання протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік у зв`язку зі звільненням;
зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31.03.2023.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161 цього Кодексу.
Перевіривши відповідність позовної заяви вимогам статей 160, 161 КАС України, суддя встановив наступне.
Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI).
Судовий збір згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Відповідно до статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з статтею 9 Закону № 3674-VI суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Відповідно до статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розміри ставок судового збору визначено статтею 4 цього Закону.
Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - ставка судового збору становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Згідно статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено з 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2684 грн.
Вимога про визнання протиправними акта, дій чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати чи визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.
Таким чином, вважається, що поданий позивачем позов про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій містить дві вимоги немайнового характеру, за які позивачу належало сплатити судовий збір у розмірі 2147,20 грн. (2684,00 грн. х 0,4 х 2).
У позовній заяві вказано, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі підпунктів 1 та 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22.10.1993 №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-ХІІ). Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.
Згідно з пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнено учасників бойових дій лише у тих справах, які пов`язані із порушенням їхніх прав, тобто прав як учасника бойових дій.
Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовом про визнання протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік у зв`язку зі звільненням та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31.03.2023.
Разом з тим, пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Частиною другою статті 4 Закону №3551-ХІІ встановлено, що до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені статтею 12 Закону №3551-XII.
Частиною другою статті 22 Закону №3551-XII передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3551-XII суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб, з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII.
Зазначене відповідає правовій позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19).
Суд зауважує, що серед переліку пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначеного статтею 12 Закону №3551-XII, немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки.
З матеріалів справи встановлено, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік - 19 діб та за 2022 рік - 41 доба та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки за 2021 рік - 19 діб та за 2022 рік - 41 доба, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31.03.2023, не пов`язані з наявним у позивача статусом учасника бойових дій.
На переконання суду, вказане не зачіпає порядку, обсягу соціальних гарантій позивача чи будь-яким іншим чином стосується його соціального і правового захисту саме як учасника бойових дій.
Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 (провадження №11-795заі19) та у постанові від 06 травня 2020 року у справі №9901/70/20 (провадження №11-128заі20).
Таким чином, у даному випадку позивач як учасник бойових дій не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI за подання позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки.
Також у позовній заяві позивач зазначає, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.
Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Таким чином, пункт 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI закріплює дві категорії справ, за заявлені позовні вимоги у яких, позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме: 1) про стягнення заробітної плати; та 2) поновлення на роботі.
При цьому суддя зауважує, що законодавство не звільняє особу від обов`язку щодо сплати судового збору в таких справах за іншими позовними вимогами.
У позовній заяві позивач просить, зокрема визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік - 19 діб та за 2022 рік - 41 доба та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки за 2021 рік - 19 діб та за 2022 рік - 41 доба, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31.03.2023.
Перша позовна вимога в контексті буквального тлумачення імперативних приписів пункту 1частини першої статті 5 Закону № 3674-VI не може вважатися такою, що безумовно стосується справ про стягнення заробітної плати, оскільки, виходячи з норм статті 245 КАС України, є передумовою для застосування такого способу захисту порушеного права позивача як зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на його відновлення, на що безпосередньо вказує вже друга позовна вимога, в якій позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити (а не стягнути з відповідача) компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки .
Тому пільга щодо сплати судового збору, передбачена цією нормою, згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі на ці позовні вимоги не поширюється.
Отже, позивачу при поданні до суду позовної заяви необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
За приписами частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи викладені обставини, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для подання до суду доказів сплати суми судового збору у розмірі 1073,60 грн. (оригінал платіжного документа), або ж доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення чи відстрочення сплати судового збору (докази важкого фінансового становища).
Враховуючи наведене та керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної зави протягом десяти днів з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Олег ГРЕСЬКО