Справа № 560/2128/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2128/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

20 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця від 02.10.2019 №51062472 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позову зазначив, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Оскільки виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання, прийняття оскарженої постанови може призвести до неодноразового стягнення з позивача суми виконавчого збору. Вважаючи постанову протиправною, просить скасувати її.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року позов - задоволено частково.

Визнано протиправною і скасовано постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 02.10.2019 №51062472 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору:

в частині безпідставного збільшення розміру виконавчого збору на суму 116,21 доларів США, які попередньо були стягнуті під час виконавчого провадження.

У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

14 квітня 2023 року представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляду справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, поважних представників у судове засідання не направив, хоча були належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою суду від 18.04.2023 суд здійснив перехід до розгляду справи у письмовому провадженні за наявними матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову від 02.10.2019 №51062472 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Не погоджуючись з такою постановою позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для скасування постанови про стягнення виконавчого збору у повному обсязі відсутні, проте слід скасувати її в частині неправильного визначення виконавцем суми виконавчого збору, який підлягав стягненню з боржника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2020 №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №1404-VІІІ)

Згідно з ч. 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладений обов`язок вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Положеннями частини 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 8 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція №512/5) передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Стягнення виконавчого збору обумовлюється конкретною подією, а саме початком примусового виконання виконавчого документа (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених у подальшому дій щодо примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо стану виконання рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

З матеріалів справи встановлено, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебував виконавчий лист, виданий 08.04.2010 Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 11 745, 06 доларів США, боргу в сумі 3618,11 грн. за кредитним договором та 1096,96 грн. судових витрат, звернення стягнення на предмет застави - належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль.

Виконавчий лист неодноразово пред`являвся до виконання, про що свідчать вчинені на ньому відмітки.

Зі змісту спірної постанови від 02.10.2019 ВП№51062472 встановлено, що виконавчий збір за примусове виконання за вказаним виконавчим листом визначений позивачу у розмірі 10% від суми в доларах США, що підлягала примусовому стягненню - в сумі 1174,50 доларів США, та у розмірі 10% від суми в гривнях, що підлягала примусовому стягненню - в сумі 471, 51 грн.

Водночас, як слідує з відмітки на виконавчому листі, вчиненої 02.10.2019 року, виконавче провадження було завершене на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа). Одночасно з цим зазначається, що борг у доларах США стягнутий з боржника частково, а виконавчий збір стягнутий в сумі 116,21 доларів США. Сума виконавчого збору в гривнях стягнута не була.

Отже, приймаючи спірну постанову від 02.10.2019 року, державний виконавець повинен був зазначити у ній саме несплачену боржником частину визначеного йому виконавчого збору, тобто зменшити розмір виконавчого збору на 116,21 доларів США, які вже були стягнуті.

Зазначене також підтверджується тим, що при оформленні копії матеріалів виконавчого провадження ВП №51062472 на обкладинці матеріалів у графі категорія стягнення вказується: "майнове - залишок 1058,29 доларів, 471,51 грн." Це означає, що на момент прийняття спірної постанови виконавчий збір міг бути стягнутий з позивача в сумі 1058,29 доларів США, а не в сумі 1174,50 доларів США. Натомість, державний виконавець у спірній постанові вказав повну суму виконавчого збору, не зважаючи на те, що він вже був частково погашений.

З огляну на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірній постанові визначений неправильний розмір виконавчого збору, який міг бути стягнутий з боржника.

Відповідач зазначене належними доказами не спростував і протилежне суду не довів.

Постановою від 02.10.2019 року державним виконавцем відкрите виконавче провадження ВП №60204937 з метою примусового виконання постанови ВП№51062472 від 02.10.2019 про стягнення виконавчого збору. У вказаній постанові також зазначається повна сума виконавчого збору, визначена у відсотковому значенні до суми основного боргу за виконавчим документом.

Дослідивши наявні докази, колегія суддів приходить погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для скасування постанови про стягнення виконавчого збору у повному обсязі відсутні, проте слід скасувати її в частині неправильного визначення виконавцем суми виконавчого збору, який підлягав стягненню з боржника.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог частково.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.