Справа № 380/729/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/729/23
провадження № П/380/738/23
У Х В А Л А

21 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді: Морської Г.М. , розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2017 по 21.06.2018;

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 21.12.2017 по 21.06.2018 у сумі 44659,32 грн.

Ухвалою від 16.02.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 №252 від 20.12.2017 звільнений у запас та виключений із списків особового складу та усіх видів забезпечення. Станом на день виключення його із списків особового складу частини не було проведено усіх розрахунків щодо нараховування та виплати індексації грошового забезпечення за період служби з грудня 2015 по грудень 2017. Восьмим апеляційним адміністративним судом постановою від 01.08.2022 залишене без задоволення апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , та залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі № 380/18832/21, яким: зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 20.12.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця) відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Відповідач 03.11.2022 року на виконання вищевказаного рішення суду провів розрахунок по виплаті вказаної індексації в сумі 72 492,61 грн. Оскільки остаточний розрахунок був здійснений лише у листопаді 2022 року, відповідно до положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України позивач звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач пропустив 1 місячний строк звернення до суду, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України. Стверджує, що датою остаточного розрахунку із позивачем є 03.11.2022, до суду позивач звернувся 12.01.2023 із пропуском строку звернення та не зазначив підстав для поновлення строку звернення до суду.

Позивач надіслав суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що не пропустив строк звернення до суду, оскільки ч. 2 ст. 233 КЗпП України встановлений спеціальний строк звернення до суду - три місяці. Крім того п. 1 Розділу «Прикінцеві положення» КЗпПУ визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), строки, визначені ст. 233 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду із даним позовом, суд керується наступним.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч.5 ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Суд зазначає, що Верховний Суд уже висловлював правову позицію щодо юридичної природи відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, та щодо застосування статті 233 КЗпП України до спорів про його стягнення, ініційованих колишніми публічними службовцями.

Так, у пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 зазначено, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Отже, твердження позивача про необхідність застосування положень частини другої статті 233 КЗпП України є безпідставними, адже передбачене статтею 117 КЗпП України відшкодування не є заробітною платою (грошовим забезпеченням).

Також 11.02.2021 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі №240/532/20 дійшов висновку, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

Тобто, строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою ч.5 ст. 122 КАС України, а не нормами ст.233 КЗпП України.

У даній справі, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 12.01.2023, тобто з пропуском місячного строку з дня остаточного з ним розрахунку (03.11.2022).

Однак, позивач у позовній заяві стверджує, що строк звернення до суду у даній категорії справ, визначається положеннями ст.233 КЗпП та становить 3 місяці, відтак не пропущений ним.

Поряд з цим, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.12.2022 у справі №200/5338/19-а наголошував, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом у випадку, коли суд встановив, що такий пропущено позивачем, в обов`язковому порядку має бути з`ясовано судом. У будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом з метою забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій, та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.13 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків позовної заяви в спосіб надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на його думку, вказують на поважність причин пропуску строку.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення ухвали.
Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 380/729/23 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Морська Г.М.