Справа № 340/4413/22
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 340/4413/22
(суддя Хилько Л.І., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІАВТОТРАНС» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі №340/4413/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІАВТОТРАНС» до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗІАВТОТРАНС» 22 вересня 2022 року звернулося до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті згідно з яким просить визнати протиправною та скасувати постанову №311598 від 15.08.2022 року про накладення адміністративно-господарського штрафу у відношенні позивача, винесену відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Позов фактично обґрунтовано тим, що постанова №311598 від 15.08.2022 року прийнята після спливу двомісячного строку з дня виявлення порушення, встановленого п.25 Порядку №1567. Також, позивач зазначає про те, що відповідачем допущено процедурні порушення при здійсненні заходів державного нагляду (контролю), що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності, оскільки позивачем допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезення подільного вантажу, відповідальність за яке передбачена абз.15 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ. При цьому, суд першої інстанції зазначив про те, що встановлення підзаконним нормативно-правовим актом менших строків, ніж передбачені ч.1 ст.250 Господарського кодексу України, не позбавляє відповідний орган державного нагляду (контролю) застосувати до суб`єкта господарювання адміністративно-господарські санкції упродовж шести місяців з дня виявлення порушення, оскільки норми Господарського кодексу України мають вищу юридичну силу відносно норм Порядку №1567. Також, суд першої інстанції зробив висновок про безпідставність посилань позивача на те, що в разі виявлення порушення відповідачем не було заборонено подальший руху транспортного засобу, оскільки зазначена обставина не спростовує факт виявлення порушення, при цьому Порядок № 879 не уповноважує посадових осіб Укртрансбезпеки та її територіальних органів здійснювати тимчасове затримання транспортного засобу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, що вплину на правильність вирішення справи.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 21.02.2022 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області на а/д М-14 Одеса - Мелітополь (21 км + 434 м), проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів, в ході проведення якої був зупинений транспортний засіб марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовувався позивачем як автомобільним перевізником, що не заперечується учасниками справи (а.с.16).

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу було встановлено перевищення вагових параметрів, а саме навантаження на одиночну вісь становило 12,7 т, при нормативно допустимому 11,5 т, згідно до п. 22.5 ПДР, тобто на 10,43% більше нормативно допустимого.

За цим фактом 21.02.2022 складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати здійснення контролю (а.с.47-49).

Вказані матеріали перевірки стали підставою для винесення постанови від 15.08.2022 № 311598 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с.46).

Законність та обгрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами чотирнадцятою, сімнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567), державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Згідно з пунктами 12, 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку № 1567 рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю. Під час проведення рейдової перевірки можливе: застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансбезпека»; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення. Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення. Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Пунктами 21, 22, 24 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності). У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис. Акти, зазначені у пунктах 20, 21 і 23 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами органу державного контролю було складено акти від 21.02.2022 року за формою згідно з додатком 3 Порядку № 1567 (а.с.47,48).

Відповідно до пунктів 25, 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2022 року відповідачем було виявлено порушення позивачем вимог абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», про що було складено акт №329064, при цьому справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт було розглянуто органом державного контролю 15.08.2022 року за результатом чого було винесено постанову №311598, тобто розгляд справи було здійснено відповідачем з порушенням двохмісячного строку на її розгляд.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у справах про порушення законодавства про автомобільний транспорт на суб`єкта господарювання накладається адміністративно-господарський штраф, розмір якого визначено Законом України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, статтею 241 Господарського кодексу України визначено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

В свою чергу, частиною 1 статті 250 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Зважаючи на дату виявлення відповідачем порушення позивачем вимог абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - 21.02.2022 року та дату накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу - 15.08.2022 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що до позивача бути застосовані адміністративно-господарські санкції в межах встановленого законом шестимісячного строку.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що порушення органом державного контролю двохмісячного строку розгляду справи про порушення може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, відповідальної за розгляд такої справи у встановлений строк, проте таке порушення не могло надати обґрунтовані сподівання суб`єкту господарювання про те, що його не буде піддано покаранню за вчинене порушення, оскільки строк для застосування адміністративно-господарських санкцій на час розгляду справи не сплинув.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції у цій справі відповідають нормам матеріального права.

Щодо порушення позивачем вимог абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу передбачає накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту акта №329064 вбачається, що під час перевірки 21.02.2022 року 14:00 год на а/д М-14 Одеса-Мелітополь 21км+434м транспортного засобу MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 було виявлено перевищення габаритно-вагового норм на 10,43 %, оскільки навантаження на одну вісь склало 1,7 т. при допустимій 11,5 т.(а.с.47).

За пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Враховуючи те, що позивачем було допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що у відповідача були усі наявні підстави для притягнення позивача до відповідальності.

Щодо доводів позивача про те, що ним перевозився подільний вантаж, який є рухомим і змінював навантаження на вісь при зміні руху, що спростовує висновок відповідача про порушення позивачем вимог абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд апеляційної інстанції зазначає, що у постановах Верховного Суду від 02.08.2018 у справі №820/1420/17 та від 03.07.2019 у справі №819/1381/16 судом касаційної інстанції зроблено висновок про те, що відсутність затвердженої методики визначення фактичної маси та навантаження на осі не може бути підставою для скасування законної по суті постанови, винесеної посадовими особами Укртрансбезпеки, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач у разі виявлення перевищення навантаження на вісь транспортного засобу мав застосовувати санкцію передбачену абз.14 ч.1 ст.60 Закону, а не абз.15 ч.1 ст.60 Закону, оскільки абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, в той час як відповідачем виявлено перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу, а саме на на 10,43 % та відповідальність за таке порушення передбачена абз.15 ч.1 ст.60 Закону.

Відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголошує на тому, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Між тим, інші аргументи наведені позивачем в апеляційній скарзі фактично зводяться до загального, а саме протиправності постанови №311598 від 15.08.2022 року, проте враховуючи те, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування щодо наявності у відповідача законних підстав для притягнення позивача до відповідальності у зв`язку з допущеним позивачем порушенням, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд, суд апеляційної інстанції вважає, що всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду щодо допущення позивачем порушення за яке його притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІАВТОТРАНС» залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі №340/4413/22 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов