Справа № 420/14399/22
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/14399/22
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017 роки.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 «грошову допомогу на оздоровлення» за 2016, 2017 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення», виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20,

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» за 2018, 2019 роки передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 «грошову допомогу на оздоровлення» за 2018, 2019 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «індексації грошового забезпечення» виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням «індексації грошового забезпечення» виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 20.07.2016 по 15.08.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2019 року №170 позивача було звільнено з військової служби. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 у справі №420/1485/20 відповідачем 16.06.2021 року виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 20.07.2016 по 15.08.2019 у сумі 139776,34 грн., при цьому індексація грошового забезпечення за серпень 2019 року (за повний місяць) склала 4258,75 грн. Позивачу стало відомо, що відповідач при обрахунку розміру «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 20П-XП «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017 роки протиправно не враховував «щомісячну додаткову грошову винагороду» та «індексацію грошового забезпечення» виплачену на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20, а за 2018, 2019 роки не врахував «індексацію грошового забезпечення», виплачену на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20. Також позивач зазначає, що при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2016 - 2019 роки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XП «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та яка була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року у справі №420/1484/20, відповідач протиправно не врахував у складі грошового забезпечення «індексацію грошового забезпечення», виплачену на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Така протиправна бездіяльність відповідача призвела до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019 роки та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

З посиланням на ч. 1 статті 10-1 ч. 14 ст. 15 Закону від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( далі - Закон № 2011-ХІІ) позивач зазначає, що обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з місячного грошового забезпечення. Частинами 3-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації .

Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Не врахування відповідачем індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки призвело до виплати знеціненого грошового забезпечення та є протиправним, а тому такі виплати підлягають перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18, постанові від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, постанові від 19 березня 2020 року у справі №820/5286/17, від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, у постановах: від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 11 грудня 2019 у справі №638/5794/17, від 27 грудня 2019 у справі №643/11749/17.

Впродовж проходження військової служби позивачу щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, яка мала систематичний характер та з якої щомісяця утримувався єдиний соціальний внесок. Тому щомісячна додаткова грошова винагорода повинна враховуватися при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення. Статтею 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що місячне грошове забезпечення складається з його основних та щомісячних додаткових видів, до яких входять підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер. Дане узгоджується з правовою позицією наведеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17 .

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. На час проходження військової служби позивачем діяли два нормативно правові акти, що регулюють порядок виплати грошового забезпечення. До 1 серпня 2018 діяла Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція № 260), затверджена наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260, та Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, який застосовувався з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 1.2. Інструкції № 260, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Пункт 30.3. Інструкції № 260 вказує, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Порядок виплати грошового забезпечення у пункті 2 Розділу 1 включає до грошового забезпечення щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги. Обидва документи зазначають, що один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідач стверджує, що при виплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2019 роки не була врахована індексація при визначенні бази обрахування, оскільки індексація не є складовою грошового забезпечення, а є гарантією, спрямованою на підтримання купівельної спроможності грошових доходів громадян. Більше того, сама природа індексації не дозволяє враховувати її у дану виплату, оскільки вона не є сталою величиною та змінюється залежно від рівня інфляції. Тобто, не є зрозумілим, яку суму індексації потрібно враховувати при включенні її до складу грошової допомоги на оздоровлення.

Це також стосується виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, індексація не включається до розрахунку такої компенсації, оскільки не є постійною складовою грошового забезпечення.

Заперечує відповідач і щодо необхідності врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обчисленні грошової допомоги на оздоровлення, оскільки вона також має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира військової частини (установи, організації) або вищого командира залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється як грошова допомога при оздоровленні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017 роки.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 роки передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019 роки передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2018, 2019 роки передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА
ОСОБА_1 з 20.07.2016 по 15.08.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2019 року №170 позивача було звільнено з військової служби.

При цьому, за період з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, тому позивач звернувся до суду з позовом. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/1485/20 від 08.04.2020 позовні вимоги задоволені, стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20.07.2016 по 15.08.2019 в сумі 141904,91 грн. Як стверджує позивач, індексація виплачена лише 16.06.2021.

ОСОБА_1 протягом 2016-2019 рр. один раз на рік виплачувалась «грошова допомога на оздоровлення», передбачена статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З наданої суду довідки про суму щомісячних додаткових видів грошового забезпечення вбачається, що в жовтні 2016 року ОСОБА_1 була виплачена грошова допомога на оздоровлення в сумі 4653 грн. 88 коп., в лютому 2018 року в сумі 4724 грн., в травні 2019 року в сумі 10903 грн. 73 коп.

При обчисленні грошової допомоги на оздоровлення до складу місячного грошового забезпечення увійшли такі складові, як посадовий оклад, оклад за звання, надбавка за вислугу років, інші постійні надбавки, премія, але не була включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислювалась ця грошова допомога, така складова як щомісячна додаткова грошова винагорода (у 2016-2017рр) та індексація (у 2016-2019рр.), що відповідач не заперечує. За доводами військової частини діючі на час спірних відносин законодавчі нормативно-правові акти не передбачали можливим врахування індексації грошового забезпечення при обчисленні грошової допомоги для оздоровлення, оскільки індексація не є складовою грошового забезпечення. Також, на думку відповідача, не включається до складу грошового забезпечення для обчислення допомоги на оздоровлення у 2016-2017рр. така складова як щомісячна додаткова грошова допомога, оскільки вона має тимчасовий, а не постійний характер. Пунктом 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550, встановлювалось, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Також не була виплачена при звільненні ОСОБА_1 з військової служби грошова компенсація за невикористану в 2016-2019 роках додаткову відпустку як учаснику бойових дій , тому позивач звертався до суду з позовом про примусове її стягнення. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 по справі № 420/1484/20 позов задоволений, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період 2016-2019 роки, як учаснику бойових дій, з розрахунку грошового забезпечення на день звільнення з військової служби. Позивач зазначає, що фактично компенсація за невикористані дні додаткової відпустки у сумі 15451,49 грн. була виплачена 18.12.2020. Разом з тим, її розмір позивач вважає заниженим, оскільки при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2016 - 2019 роки, військова частина не врахувала індексацію грошового забезпечення. Право на отримання індексації за цей період підтверджено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року у справі №420/1485/20.

Мотиви, з яких відповідач заперечує необхідність включення індексації грошового забезпечення в розрахунок сум компенсації за невикористані дні відпустки, є аналогічними, а саме - компенсація також вираховується із постійних складових грошового забезпечення, склад якого вказано в Законі №2011-ХІІ, до яких не входить індексація, яка не є сталою величиною та змінюється залежно від рівня інфляції, не є складовою грошового забезпечення, а є гарантією, спрямованою на підтримання купівельної спроможності грошових доходів громадян.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII).

Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003.

Судом вірно зазначено, що відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер.

У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

Щодо не врахування індексації грошового забезпечення при розрахунку допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з статтею 1 вказаного Закону України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Таким чином, спеціальним законом прямо передбачено правило безумовної індексації грошового забезпечення військовослужбовця, котре не поставлено у залежність від дії будь-яких факторів.

Колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 30 квітня 2021 року у справі №620/561/20.

Оскільки у даному випадку виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача були відсутні правові підстави для її неврахування при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення у спірний період та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для їх задоволення та скасування рішення.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.