Справа № 280/3280/22
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 квітня 2023 року Справа № 280/3280/22 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

представник позивача: адвокат Акерман Наталія Іванівна (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не поновлення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі двадцять тисяч гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Законом №1058-ІV не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як не подання пенсіонером щороку заяви про виплату пенсії «за довіреністю».

Як зазначає позивач, в позовній заяві, відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Виплата пенсії «за довіреністю» та виконання представником повноважень на підставі довіреності не є тотожними поняттями.

Позивач не звертався до управління із заявою про виплату пенсії «за довіреністю». Позивач отримував пенсію на власний банківський рахунок.

Ухвалою суду від 28 червня 2022 року залишено позовну заяву без руху.

27 липня 2022 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.

27 липня 2022 р. ухвалою звільнено позивача від сплати судового збору.

28 липня 2022 р. ухвалою суду витребувано від управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області відомості щодо громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інші відомості.

28 липня 2022 р. ухвалою суду витребувано від Міністерства закордонних справ України відомості щодо громадянства ОСОБА_1 , та інші відомості.

23 серпня 2022 р. за вх. №32457 від Міністерства закордонних справ України надійшла відповідь, в якій зокрема зазначено, що ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 06.10.2020, термін дії паспорта до 06.10.2030. ОСОБА_2 на консульському обліку в Посольстві України в Державі Ізраїль не перебуває, знятим не значиться.

30 серпня та 31 серпня 2022 року (вхідні №33243 та №33336) від представника відповідача надійшли відзиви через систему "Електронний суд", в якому відповідач проти позову заперечує, та зазначає, що представник Позивача 14.04.2021 звернувся до Відповідача із заявою стосовно питання припинення виплати пенсії на банківський рахунок в АТ КБ "ПриватБанк".

Відповідач 22.04.2021 листом №5156-4908/Б-02/8-0800/21 повідомив Представника Позивача про наступне.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій або перераховуються на визначений особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством України за місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України.

Використання довіреностей передбачено п.2 ст. 47 Закону №1058, виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності. У цьому разі, саме пенсіонер із довіреністю, з дати вчинення якої пройшло більше року, повинен особисто звернутися до органу Фонду, у якому він перебуває на обліку, і надати заяву про виплату пенсії (продовження виплати пенсії) за довіреністю, до якої спеціалісти Пенсійного фонду долучають копію наданої довіреності, а також оригінали паспорта і довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

З наведених підстав представник відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити.

Крім того, 31.10.2022 листом суд витребував у відповідача відомості, а саме - чи припинялася ОСОБА_1 нарахування та виплата пенсії.

14 листопада 2022 р. за вх. №43459 від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення по справі у яких представник зазначає, що при опрацюванні матеріалів пенсійного справи було встановлено, що термін довіреності представника Берсуцького М.Г. закінчився 25.05.2020 та термін дії закордонного паспорта встановлений до 21.01.2021, тому виплату пенсії було призупинено з 01.05.2021 до з`ясування.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 був дійсний до 21.01.2021, отже, є не чинним та не може посвідчувати особу позивача. Про даний факт було в телефоному режимі повідомлено представника ОСОБА_1 - адвоката Акерман О.М.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що до червня 1995 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав у АДРЕСА_2 , отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку із чим виплату пенсії припинено.

21.07.2017 представник ОСОБА_1 звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Рішенням Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 29/05 від 03.08.2017 в поновленні пенсії ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення управлінням зазначено, що особа повинна пред`явити паспорт, або інший документ, що засвідчує місце проживання (реєстрації). Документи, які засвідчують місце проживання (реєстрації) в Україні відсутні.

26.08.2017 представник позивача звернувся до суду з позовом.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2017 року по справі № 335/10251/17 визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 29/05 від 03.08.2017 про відмову у поновленні виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 .

Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 28.02.2017.

Позовні вимоги про відновлення виплати ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 27.02.2017 залишено без розгляду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року змінено постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2017 року, виклавши частини 3, 4 резолютивної частини в такій редакції:

Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 26.02.2017 поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Позовні вимоги за період з 07.10.2009 по 25.02.2017 залишено без розгляду.

На виконання рішення суду виплату пенсії було поновлено з 26.02.2017. Пенсія виплачувалась на банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

14.04.2021 представник ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та просив письмово на адресу представника повідомити підстави припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.04.2021 представника позивача повідомлено, що виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності. У цьому разі пенсіонер із довіреністю з дати вчинення якої пройшло більше року повинен особисто звернутися до органу в якому перебуває на обліку і надати заяву про продовження виплати пенсії за довіреністю до якої спеціалісти ПФУ долучають копію наданої довіреності а також оригінал паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

15.12.2021 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою (Дод. 3 до Порядку 22-1) та просив поновити виплату пенсії з дати припинення та здійснювати виплату на банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП БАНК».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.12.2021 в поновленні виплати пенсії позивачу відмовлено. В обґрунтування прийнятого рішення управлінням зазначено, що відповідно п. 1.1 Постанови правління ПФУ від 25.11.2005 про затвердження Порядку 22-1 заява про поновлення пенсії подається заявником.

Відповідно п. 1.2 Порядку 22-1 заява про виплату пенсії на банківський рахунок подається заявником згідно Порядку № 1596. Відповідно п. 10 Порядку № 1596 заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу для з`ясування місця її проживання.

Щодо припинення виплати пенсії суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №1058-ІV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

З 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону №1058-ІV з урахуванням рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від місця проживання особи.

Стаття 49 Закону №1058-ІV регулює питання припинення та поновлення виплати пенсії. Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Цей перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії лише у випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що такої підстави для припинення виплати пенсії, як закінчення строку дії Паспорту громадянина України для виїзду за кордон - в статті 49 Закону №1058-ІV не існує.

Крім того, ОСОБА_1 , був документований Генеральним консульством України в Хайфі (установа ліквідована у 2014 році) паспортом громадянина Укрїни для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 21.01.2011. В порядку обміну зазначеного ПГУВК, ОСОБА_1 був документований консульським відділом ПУ в Державі Ізраїль ПГУВК РU476808 від 06.10.2020 (терміном до 06.10.2030), орган видачі - 2ISR. Тому громадянство України ОСОБА_3 припинено не було.

Законом №1058-ІV не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як не подання пенсіонером щороку заяви про виплату пенсії «за довіреністю».

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Виплата пенсії «за довіреністю» та виконання представником повноважень на підставі довіреності не є тотожними поняттями.

Позивач не звертався до управління із заявою про виплату пенсії «за довіреністю». Позивач отримував пенсію на власний банківський рахунок.

Харківський апеляційний адміністративний суд в постанові від 16 листопада 2017 р. по справі № 554/18182/14-а зазначив, що в матеріалах пенсійної справи, копія якої на запит суду апеляційної інстанції долучена до матеріалів справи, відсутні відомості щодо виплати пенсії ОСОБА_4 за довіреністю. Виплата пенсії позивачці проводилася на її картковий рахунок відкритий в установі банку.

Щодо відмови у поновленні виплати пенсії суд зазначає наступне.

Підстави відмови у поновленні виплати пенсії ідентичні тим, що визнані судом незаконними в постанові Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 1З.10.2017 року по справі № ЗЗ5/10251/17.

Верховний Суд в постанові від 20 січня 2022 року по справі № 280/4551/21 зазначив наступне.

35. Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами

України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

40. Крім того, як вже зазначено вище, наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведения виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

41. Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

42. Таким чином, Верховний Суд вважає за необхідне сформувати наступний правовий висновок: подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку № 22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.

Щодо виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником:

Порядок 22-1 та п. 10 Порядок № 1596 не передбачає право на подання заяви про виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок та вимагає пред`явлення паспорта громадянина України що посвідчує особу для з`ясування місця її проживання.

Наведені положення порядку не приведені у відповідність до Закону, рішенню Конституційного суду України та фактично унеможливлюють виконання рішення суду.

Отже, для належного виконання рішення суду необхідно визначити спосіб виконання шляхом зобов`язання виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 гривень суд зазначає наступне.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди; (далі - Постанова) від 31.03.1995 № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв"язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в цьому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві , з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачкою не доведено, чим підтверджується факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивачка оцінює заподіяну їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації тощо.

ОСОБА_2 є громадянином Держави Ізраїль та має право на виплату пенсії та інших соціальних виплат в Державі Ізраїль.

Крім того, таких підстав для відшкодування моральної шкоди, як психологічне напруження, розачарування та незручності, статтею 1167 Цивільного кодексу України не передбачено.

Таким чином, позивачем не доведено позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн, а тому позовні вимоги в частині стягення моральної шкоди підлягають відхиленю.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обсавин позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що 27 липня 2022 року ухвалою суду звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в адміністративній справі № 280/3280/22. Тому судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 - Б) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не поновлення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником з 01 травня 2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписане суддею 18 квітня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький