Справа № 120/7908/22
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/7908/22
Головуючий у 1-й інстанції: Шаповалова Т.М.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
19 квітня 2023 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С.
суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), у якому просив:
-скасувати п.7 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2022 №109, згідно якого, відповідно статті 408 Карного кодексу України, нижчепойменованих військовослужбовців, самовільно залишили розташування підрозділів в Донецькій області з 26.04.2022 під час військового стану вважати такими, що здійснили дезертирство. Призупинити виплату грошового забезпечення та зняти з котлового забезпечення з 26.04.2022: солдата за призовом ОСОБА_1 стрілець-снайпер десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону;
-зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити за період з 26.04.2022 по 26.08.2022 солдату за призовом ОСОБА_1 , стрільцю-снайперу 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону грошове забезпечення та додаткову винагороду у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, після тяжкого поранення згідно свідоцтва про хворобу № 76 від 18.08.2022 року у відповідності до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім' ям під час дії воєнного стану".
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2022 року № 60 визнано прибувшим з ППД м. Миколаїв до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 08.03.2022 зараховано на котлове забезпечення (триразове харчування за каталогом) з 08.03.2022 солдата за призовом ОСОБА_1 стрільця-снайпера 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону. Підстава рапорти командирів підрозділів.
Згідно наданої медичної документації позивач перебував на лікуванні:
-28.04.2022 госпіталізовано до ПХГП м. Краматорськ, встановлений діагноз: Вибухова травма. ЗЧМТ 24.04.2022. Струс головного мозку. Акубаротравма. Психічно-депресивний розлад;
-29.04.2022 з м. Краматорськ евакуйований до м. Олександрівка в розташування військової частини НОМЕР_2 , встановлений діагноз: Вибухова травма. ЗЧМТ 24.04.2022. Струс головного мозку. Акубаротравма. Психічно-невротичний розлад. ГРС. Обмороження пальців лівої та правої стопи II ступеня;
-30.04.2022 евакуйований до КП Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР м. Дніпро. Встановлений повний діагноз (основне захворювання): Посткомоціонний синдром. Б 07.2. Супутній діагноз: Вибухова травма 24.04.2022. ЗЧМТ Струс головного мозку. Акубаротравма. Перебував на лікуванні до 09.05.2022;
-09.05.2022 переведений для подальшого стаціонарного лікування в Дніпровський клінічний госпіталь в/ч НОМЕР_3 . Встановлений повний діагноз (основне захворювання): Вибухова травма, ЗЧМТ 24.04.2022, струс головного мозку, відновний період, стійкий цефалічний, астено-невротичний синдром. Акубаротравма. Перебував на лікуванні до 15.05.2022;
-16.05.2022 перевезений до неврологічного відділення клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця. Встановлений повний діагноз (основне захворювання): стан після вибухової травми 24.04.2022: ЗЧМТ, струс головного мозку, відновний період, у вигляді стійкого цефалічного, астено-невротичного синдромів. Акубаротравма. Виписаний атестат військовослужбовця на продовольство №6 книжка №016610 серія АВГ. Перебував на лікуванні до 16.05.2022;
-з 16.05.2022 по 31.05.2022 за перевідним епікризом знаходився на стаціонарному лікуванні у Вінницькому обласному клінічному госпіталі ветеранів війни Вінницької обласної ради. Встановлений повний діагноз (основне захворювання): Вибухова травма, ЗЧМТ 24.04.2022, струс головного мозку, відновний період, стійкий цефалічний, астено-невротичний синдром. Акубаротравма. Діагноз супутній : Посттравматичний стресовий розлад. Синдром вертебро тораколюмбалгії на тлі розповсюдженого остеохондрозу, грижа ускладнена множинними килами МХД (по МРТ), стійкий больовий та мязовотонічний синдром. Гостра двобічна змішана приглухуватість. Підгострий конюктивіт. Двобічний гонатроз II ст.. Перебував на лікуванні до 31.05.2022;
-з 31.05.2022 по 28.06.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ВОКПНЛ ім. акад. Ющенка Вінницької обласної ради. Повний діагноз: Стан після перенесеної гострої реакції на стрес з помірним астено-невротичним розладом з виходом в покращення F 43.0. Супутній діагноз: Пептична виразка цибулини ДПК. Рубцева деформація ЦДПК. Гострі ерозії ЦПДК. Наслідки перенесеної ЗЧМТ (24.04.2022). Струс головного мозку у вигляді стійкого цефалічного, атактичного синдромів. Вертеброгенна тараколюмбалгія на тлі розповсюдженого остеохондрозу. Торакалгія, люмбалгія на тлі розповсюдженого остеохондрозу хребта. Множинні протрузії грудного та шийного відділів хребта. Кила L5 - S1 (по МРТ). Феморолатеральний синдром з обох боків;
Однак, наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2022 року № 109 (п.7) відповідно до статті 408 Карного кодексу України, нижчепойменованих військовослужбовців, які самовільно залишили розташування підрозділів в Донецькій області з 26.04.2022 року під час військового стану визнано такими, що здійснили дезертирство. Призупинено виплату грошового забезпечення та знято з котлового забезпечення (триразове харчування за каталогом) з 26.04.2022: солдата за призовом ОСОБА_1 стрільця-снайпера 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону. Підставою вказано рапорт майора ОСОБА_2
05.07.2022 на адресу Командира в/ч НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено адвокатський запит адвокатом Середенко М.М. в інтересах ОСОБА_1 , в якому висловлено прохання:
-скасувати як передчасний п. 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2022 року № 109;
-відновити виплати та інші види забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 з 26.04.2022.
За результатами розгляду запиту, Командувач Десантно-штурмових військ Збройних Сил України листом від 07.09.2022 повідомлено, що відповідно до доповіді в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 рахується у військовій частині, як такий, що скоїв дезертирство. У медичній роті військової частини відсутня інформація щодо отримання ОСОБА_1 поранення та евакуації його до лікувального закладу. В/ч НОМЕР_1 повідомила, що підтверджуючі документи про отримання поранення чи перебування на лікуванні ОСОБА_3 не надходили. У листі звернуто увагу, що для вирішення питань, зазначених у адвокатському запиті, ОСОБА_1 необхідно особисто прибути до розташування Військової частини НОМЕР_1 та надати необхідні підтверджуючі документи і пояснення про обставини отримання поранення та перебування його на лікуванні, а також висновок Військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з зняттям з військового обліку.
3 метою взаємодії та надання необхідної інформації надано контактні дані уповноважених посадових осіб військової частини НОМЕР_1 : заступника командира з морально психологічного забезпечення десантно-штурмового батальйону - ОСОБА_4 та начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 .
Відповідно до листа старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) лейтенанта ДБР Дениса Риженка № 13-03-7103 від 18.07.2022, органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного по ЄРДР за № 0000214 від 03.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 КК України - самовільне залишення поля бою або відмова діяти зброєю.
Вважаючи п. 7 наказу протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За змістом ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 1 статті 40 Закону №2232-ХІІ визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
При цьому, згідно з положеннями ч.2 ст.24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено (далі Положення).
Згідно п. 144-1 Положення, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
П.144-4 Положення визначено, що у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.
Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно з ч.1 ст.85 Статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу-також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Ч. 4 ст. 85 Статуту врегульовано, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Крім того, у ч. 4 ст. 6 Статуту закріплено, що командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (надалі - Порядок).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).
Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
У пункті 1 розділу ІІ Порядку зазначено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимогЗакону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг, за винятком випадків, визначених в абзаці тринадцятому пункту 1 цього розділу; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку врегульовано, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (надалі - Порядок № 260).
Згідно з вимогами п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Так, предметом спору у даній справі є перевірка правомірності наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2022 №109, згідно якого, відповідно статті 408 Карного кодексу України, ОСОБА_1 вважається таким, що здійснив дезертирство, та призупинено виплату грошового забезпечення.
При цьому, доказів внесення відомостей про кримінальне провадження з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ст.408 Кримінального кодексу України (дезертирство) відносно ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на момент винесення спірного наказу, не надано.
Навпаки, судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що відомості про злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише 03.05.2022, тобто після прийняття наказу від 26.04.2022 №109
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи взагалі не містять інформації про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 КК України, оскільки як вбачається із копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000214 від 03.05.2022, кримінальне правопорушення, яке інкримінується позивачу кваліфікується за ст.429 КК України.
Згідно зі статтею 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Відповідно спірний наказ командира військової частини командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2022 №109 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити за період з 26.04.2022 по 26.08.2022 ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), то колегія суддів вважає, що в задоволенні останніх слід відмовити, з огляду на їх передчасність.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги позивача частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати п.7 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2022 №109 в частині, де наказано, що відповідно до статті 408 Карного кодексу України, військовослужбовця ОСОБА_1 солдата за призовом стрільця-снайпера десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, який самовільно залишив розташування підрозділів в Донецькій області з 26.04.2022 під час військового стану вважати таким, що здійснив дезертирство. Призупинити виплату грошового забезпечення та зняти з котлового забезпечення з 26.04.2022.
В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.