Справа № 240/7653/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 квітня 2023 року м. Житомир справа № 240/7653/23

категорія 112010200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

1) визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України щодо не проведення перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства;

2) зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, провести йому перерахунок та виплату пенсії починаючи з липня місяця 1998 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до законодавства;

3) стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його користь моральну шкоду у сумі, що дорівнює 20 кратному розміру заборгованості своєчасно не нарахованої і не виплаченої суми пенсії.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до провадження, досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих документів до позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

За загальним правилом, під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем, із визначених у частині 1 статті 5 КАС України, способи захисту своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Позовні вимоги повинні формулюватися позивачем максимально чітко і зрозуміло.

Однак, заявлені ОСОБА_1 в пунктах 1 та 2 прохальної частини позовної заяви вимоги, вищезазначеним критеріям чіткості та зрозумілості не відповідають, адже з їх змісту неможливо встановити які саме, протиправні, на його переконання, дії/бездіяльність відповідача порушують вимоги пенсійного законодавства, призвели до отримання пенсії в неналежому розмірі та ним оскаржуються (в чому вони полягають).

Крім того, зазначені в пункті 1 прохальної частини позовної заяви вимоги, заявлені позивачем одночасно до двох суб`єктів владних повноважень: до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України. Однак, в самому позові Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України не вказаний як відповідач по справі.

З огляду на що, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно уточнити суб`єктний склад учасників справи та заявлені ним позовні вимог, шляхом конкретизації, які саме дії/бездіяльність відповідача/відповідачів порушують вимоги пенсійного законодавства, призвели до отримання пенсії в неналежому розмірі та ним оскаржуються.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України у випадку подання позову до декількох відповідачів в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 також заявляються до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позовні вимоги про нарахування компенсації втрати частини доходів та про стягнення моральної шкоди у сумі, що дорівнює 20 кратному розміру заборгованості своєчасно не нарахованої і не виплаченої суми пенсії.

Однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 160 та п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в самій позовній заяві ОСОБА_1 не зазначає жодного обґрунтування заявлених ним вимог щодо компенсації втрати частини доходів та про стягнення моральної шкоди.

Згідно з пунктом 11 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Всупереч зазначених норм, позовна заява ОСОБА_1 не містить такого письмового підтвердження.

Відповідно до частини 1 статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

В порушення вищезазначених вимог, наданий позивачем примірник позовної заяви для відповідача не містить додатків до нього.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Перевіривши дотримання позивачем процесуальних строків на звернення з даним позовом до суду, суд встановив наступне.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, відповідач порушув його право на отримання пенсійного забезпечення в належному розмірі, оскільки: не зарахував до пільгового стажу періоду проходження ним служби в радянській армії; не зарахував до його пільгового стажу періоду навчання в медичному училищі; не виплачує йому доплату за понаднормовий стаж.

При цьому, на підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 долучив до позовної заяви лист-відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.11.2020 №18342-1825/П-02/8-0600/20 на його звернення з вищезазначених питань, в якому відповідач надав роз`яснення з приводу підстав не зарахування служби в армії та періоду навчання в медичному училищі до пільгового стажу позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що саме з моменту отримання вказаного листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.11.2020 №18342-1825/П-02/8-0600/20 позивач дізнався про порушення відповідачем його прав та відповідно з цієї дати для позивача розпочався перебіг процесуального строку для звернення до суду.

Однак, з даним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся лише 23 березня 2023 року, що підтверджується датою реєстраційного штампу суду на його позовній заяві.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено передбачений статтею 122 КАС України шестимісячний строк на звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до вимог частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 6 ст. 161 КАС України заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску до суду не надав.

Частинами 1 та 2 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановити йому строк для усунення недоліків шляхом надання до суду:

1) позовної заяви в новій редакції (в 2-х екземплярах) із:

- уточненням в ній суб`єктного складу учасників справи;

- уточненням в ній заявлених позовних вимог, шляхом конкретизації, які саме дії/бездіяльність відповідача/відповідачів порушують вимоги пенсійного законодавства, призвели до отримання пенсії в неналежому розмірі та оскаржуються позивачем.

- зазначенням в ній обґрунтування позовних вимог про нарахування компенсації втрати частини доходів та про стягнення моральної шкоди;

2) копій усіх вказаний в позовній заяві додатків (для відповідача);

3) власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

4) клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя І.Е.Черняхович