Справа № 600/15/23-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/15/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнати протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькі області, що полягає у невиплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 року по 31.05.2022 року у розмірі 152012,79 грн;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену пенсію за період з 01.04.2019 року по 31.05.2022 року у розмірі 152012,79 грн;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 39849, 40 грн;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькі області на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 13693,64 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність бездіяльності відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.05.2022 року у розмірі 152012,79 грн, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/7546/21-а. Крім того, позивач вказує, що його позбавлено можливості отримати належну йому суму пенсії, а відтак він має право на отримання інфляційних втрат і 3% річних за порушення встановленого законом строку перерахування коштів - 152012,79 грн, а саме за період з 01.04.2019 року по 31.05.2022 року. У зв`язку із зазначеним, позивач вказує, що невиплачена заборгованість по пенсії становить 152012,79 грн, інфляційних втрат 39849,40 грн, а також 3% річних у розмірі 13693,64 грн, які підлягають стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькі області, а тому просить суд задовольнити позов.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві відповідач вказує, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/7546/21-а позивачу проведено перерахунок пенсії, а заборгованість, яка виникла внаслідок такого перерахунку, буде виплачена за наявності надходжень коштів з Державного бюджету. Крім того, відповідач вказав, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/7546/21-а виконане у відповідності до зобов`язань покладених судом на пенсійний орган, а тому підстав для виплати компенсації втрати частини доходів позивачу немає.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 р. у справі №600/7546/21-а позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України про розмір грошового забезпечення № 9194 від 06.10.2021 року, що враховується для перерахунку пенсії, включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення станом на 05.03.2019, починаючи з 01.04.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.04.2019 року на підставі довідки Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України про розмір грошового забезпечення № 9194 від 06.10.2021 року, що враховується для перерахунку пенсії, включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення станом на 05.03.2019, в розмірі 80% грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, з урахуванням 100% підвищення пенсії. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій судові витрати - судовий збір в сумі 908 грн. (а.с. 14-18).

Матеріли справи містять розрахунок суми, що підлягає виплаті позивачу на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 р. у справі №600/7546/21-а за період з 01.04.2019 року по 31.05.2022 року у розмірі 152012,79 гривень. (а.с. 20).

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 11.05.2022 р. позивача повідомлено про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 р. у справі №600/7546/21-а. Також вказано, що інформацію щодо наявності суми боргу за зазначеним вище рішення суду зареєстровано у Реєстрі судових рішень, які будуть виплачені в межах надходжень коштів з Державного бюджету України. (а.с. 19, 36-37).

Позивач надав суду розрахунок інфляційних витрат внаслідок невиконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/7546/21-а за період з 01.04.2019 р. по 01.04.2022 р. в сумі 39849,40 грн (а.с. 20-22).

Також позивач надав суду розрахунок 3% річних внаслідок невиконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/7546/21-а за період з 01.04.2019 р. по 01.04.2022 р. в сумі 13693,64 грн (а.с. 23).

Мотивувальна частина

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до положення "Про Пенсійний фонд України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Одним із завдань Пенсійного фонду є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до пп. 4, 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485 визначено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно приписів ст.8 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто, виплата пенсій здійснюються органом Пенсійного фонду виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Відповідно до ст. 23 та ст. 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькі області, яка полягає у невиплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 року по 31.05.2022 року у розмірі 152012,79 грн на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 р. у справі №600/7546/21-а. Суд звертає увагу, що відповідачем вжито усіх можливих дій з метою виконання вказаного рішення суду, зокрема, в межах наявних повноважень проведено розрахунок суми, що підлягає виплаті позивачу на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 р. у справі №600/7546/21-а за період з 01.04.2019 року по 31.05.2022 року у розмірі 152012,79 грн, яка зареєстрована у Реєстрі судових рішень та буде виплачена в межах надходжень коштів з Державного бюджету України. Таким чином, позивач не довів суду допущення відповідачем протиправної бездіяльності у спірних правовідносинах, оскільки вказані обставини спростовані наданими суду доказами.

Також суд звертає увагу, що за змістом ч. 3 ст. 11 та ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлений статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин 2 та 3 статті 11 Цивільного кодексу України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Поряд з цим, стягнення інфляційних втрат регулюється статтею 625 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як встановлено судом, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 р. у справі №600/7546/21-а пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії позивача за період з 01.04.2019 р. по 31.05.2022 р., внаслідок чого позивачу донараховано пенсію в сумі 152012,79 грн, однак, вказана сума пенсії позивачу не виплачена, проте включена до Реєстру судових рішень.

За результатами системного аналізу законодавчих приписів, які регулюють спірні правовідносини та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та пенсійним органом, як суб`єктом владних повноважень.

Суд зазначає, що в даному випадку відсутнє цивільно-правове порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Отже, відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, а тому положення цієї статті не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.08.2020 року у справі №804/871/16, від 18.07.2018 року у справі №2а-11853/10/1570, від 08.02.2018 року у справі №826/22867/15.

Таким чином, в даній справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 Цивільного кодексу України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

На підставі вказаного суд встановив, що підстави для стягнення на користь позивача суми 3% річних та втрат від інфляції відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 16.05.2018 року Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що приписи статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Оскільки в межах спірних в цій справі правовідносин у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 Цивільного кодексу України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, тобто відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, то й застосування правових наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання до цих правовідносин неможливо.

Аналогічна правова позиція висловлена Сьомим апеляційним адміністративним судом у постановах від 19.10.2022 року у справі №560/17297/21.

Разом з тим, суд зазначає, що питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 року №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача під час викання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 р. у справі №600/7546/21-а протиправної бездіяльності та відсутність підстав для виплати позивачу інфляційних втрат та 3% річних, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс відповідні витрати з розглядом справи, суд не вирішує питання про їх стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3, ).

Суддя Т.М. Брезіна