Справа № 420/15211/22
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 24 жовтня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за червень-вересень 2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за червень-вересень 2022 року.

Адміністративний позов мотивовано наступним
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого стрільця. 11 травня 2022 року, внаслідок обстрілу збройними силами російської федерації отримав бойові травмування та був евакуйований до медичного закладу. Зазначає, що в подальшому проходив тривале лікування у відповідних медичних закладах.

У свою чергу відповідачем всупереч вимог законодавства України, за період перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, не виплачено позивачу у належному розмірі додаткову винагороду.

Позивач вважає невиплату військовою частиною додаткової винагороди за період лікування внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини,- протиправною та безпідставною.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України.

Заявою від 29 листопада 2022 року (вхід. №36800/22) позивач усунув недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України.

У зв`язку із відсутністю фінансування у Одеського окружного адміністративного суду на відправлення поштової кореспонденції, копія ухвали про відкриття провадження по справі була розміщена на сайті Судова влада України, Одеський окружний адміністративний суд (https://adm.od.court.gov.ua/sud1570/) та направлена на електронну адресу відповідача: .

Також, ухвала про відкриття провадження по справі оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року провадження в адміністративній справі №420/15211/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди та зобов`язання вчинити певні дії було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції в адміністративній справі №260/3564/22.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року поновлено провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди та зобов`язання вчинити певні дії зі стадії на якій воно було зупинене.

Відповідач відзив на позовну заяву, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надіслав. У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 20 квітня 2023 року, інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 , на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022, з 07.03.2022 призваний на військову службу по мобілізації та проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.9 на звороті).

Згідно Первинної медичної картки форми 100, старший солдат ОСОБА_1 11.05.2022 року об 11 год. 30 хв. отримав мінно-вибухові травми (а.с.11А-12).

Згідно довідки КНП «Клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДМР від 13.05.2022 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: «МВТ (11.05.2022 р.) ВОСП лівого стегна. Множинні осколкові поранення н/3 правого передпліччя та кисті. Вогнепальний перелом н/3 променевої кістки та IV п`ясткової кістки правої кисті. Сторонні тіла» та рекомендовано продовжити лікування на етапах медичної евакуації (а.с.13).

Згідно виписки КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради №6502 від 30.05.2022 року, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 15.05.2022 року по 30.05.2022 року (а.с.14).

Згідно виписки №1572 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення хірургії з палатами ортопедії і травматології від 01.07.2022 року, виданої КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 30.05.2022 року по 01.07.2022 року (а.с.17).

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 01.07.2022 року №92, проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено діагноз: «Стан після закритої репозиції та зовнішньої фіксації перелому правої променевої кістки з видаленням стороннього тіла (металевий осколок) правого передпліччя, стан після закритої репозиції та внутрішньої фіксації перелому IV п`ясної кістки правої кисті з видаленням стороннього тіла (металевий осколок) правої кисті, стан після ВХО рани лівого стегна (28.05.2022), стан після перемонтажу АЗФ правого передпліччя (02.06.2022) з приводу МBT (11.05.2022) ВОСП лівого стегна, множинних осколкових поранень п/з правого передпліччя та кисті, вогнепального перелому н/3 променевої кістки та IV п`ясної кістки правої кисті, з тимчасовим порушенням функцій правої верхньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми відсутня. На підставі статті 81, графи 1 розкладу хвороб наказу МОУ №402 від 14.08.2008 графа- ТДВ- потребує відпустку за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.» (а.с.16).

Згідно довідки від 13.08.2022 року, виданої командиром групи прийому і відправки особового складу військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 в період з 01.08.2022 року по 13.08.2022 року перебував при групі прийому і відправки особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с.18).

17.08.2022 року за №206 Військовою частиною НОМЕР_2 сформовано направлення на лікування старшого солдата ОСОБА_1 (а.с.19).

16.09.2022 року ОСОБА_1 направив на адресу Міністерства оборони України звернення у якому, зокрема, просив нарахувати та виплатити не доплачене за період з 11.05.2022 року по день звернення грошове забезпечення з урахування додаткової винагороди (а.с.30-31).

Проте, станом на день звернення до суду із даним позовом, відповіді на звернення від 16.09.2022 року позивачем отримано не було.

Вважаючи невиплату військовою частиною додаткової винагороди за період лікування внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини,- протиправною та безпідставною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Релевантні джерела права та висновки суду
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 1 якої установлено, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З довідки військово-лікарської комісії від 01.07.2022 року №92 вбачається, що травма позивача пов`язана з проходженням військової служби (а.с.16).

З наданих медичних документів позивача, а саме: первинної медичної картки форми 100 (а.с.11А-12); довідки КНП «Клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДМР від 13.05.2022 року (а.с.13); виписки КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради №6502 від 30.05.2022 року (а.с.14); виписки №1572 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення хірургії з палатами ортопедії і травматології від 01.07.2022 року, виданої КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради, (а.с.17); довідки військово-лікарської комісії від 01.07.2022 року №92 (а.с.16); довідки від 13.08.2022 року (а.с.18); направлення на лікування від 17.08.2022 року за №206 (а.с.19), вбачається, що ОСОБА_1 з моменту отримання поранення і до 17.08.2022 року перебував на лікуванні у відповідних медичних закладах.

З урахуванням вищенаведеного, суд констатує, що обидві умови, визначені положеннями Постанови №168 для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

А отже, позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме з 11.05.2022 року по 17.08.2022 року.

Між тим, як встановлено судом з матеріалів справи, а саме виписки по картці/рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) від 12.09.2022 року (а.с.20-29), ОСОБА_1 не виплачувалася додаткова винагорода, збільшена до 100 000 гривень, починаючи з 20 травня 2022 року, що є грубим порушенням його прав.

Також, з деталей операцій відповідно до виписки по картці/рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) від 12.09.2022 року (а.с.20-29) вбачається, що виплату грошового забезпечення позивачу здійснювала безпосередньо військова частина НОМЕР_1 , а не військова частина НОМЕР_2 .

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що військовою частиною НОМЕР_1 не виплачено позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100 000 гривень, за період його відпустки для лікування після поранення, а саме з 20.05.2022 року по 17.08.2022 року, у зв`язку чим суд вважає за необхідне з метою повного захисту порушених прав позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 20.05.2022 року по 17.08.2022 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 20.05.2022 року по 17.08.2022 року з урахування раніше проведених виплат.

В той же час, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні або перебування у відпустці для лікування починаючи з 17.08.2022 року, а отже у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 17.08.2022 року по 30.09.2022 року, як зазначено у позовних вимогах.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору в порядку п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257, 258, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 20.05.2022 року по 17.08.2022 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 20.05.2022 року по 17.08.2022 року, з урахування раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ).

Суддя С.О. Cтефанов