Справа № 489/3200/22
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/3200/22
Номер провадження 2-а/489/35/23
Рішення

Іменем України

21 квітня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

представника позивача Гоцуляк О.Г.,

представника відповідача 2 Павлюк А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач 1), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі

встановив

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. Зі змісту постанови серії БАБ №113462 від 30.10.2022 вбачається, що 30.10.2022 о 13:45 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Лазурній, 5, повертаючи праворуч не ввімкнув світловий показчик, а також керував транспортним засобом без документів та виявлено, що водій був позбавлений права керування транспортними засобами Білогірським районним судом Хмельницької області від 28.06.2022, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху (далі ПДР) та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП. Представник позивача вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №113462 від 30.10.2022 є не законною та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог посилається на те, що начебто щодо адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП постанова відносно позивача не складалася. З оскаржуваної постанови не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, які давали право працівникам патрульної поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням позивача. У зв`язку з цим всі наступні вимоги працівників патрульної поліції позивач не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Крім того, представник позивача вважає, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Також, інспектор патрульної поліції фактично не здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення у порядку встановленому законодавством. Інспектор, який здійснював розгляд справи, роз`яснив позивачу тільки положення ст. 63 Конституції України, а права передбачені ст. 268 КУпАП позивачу роз`яснено не було. Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції були грубо порушені норми чинного законодавства та протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності без фактичного розгляду справи про адміністративне правопорушення та наявності законних підстав для зупинки транспортного засобу, тому постанова серії БАБ №113462 від 30.10.2022 є протиправною та підлягає скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №113462 від 30.10.2022 та закрити провадження у справі.

Представник відповідача 1 в судове засідання не зявився.

Представник відповідача 2 просила відмовити в задоволенні вимоги з підстав викладених у відзиві. У відзиві зазначено, що 30.10.2022 о 13:45 год. в м. Миколаєві по вул. Лазурна, 5, ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ASTRA, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , повертаючи праворуч не увімкнув світловий показчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР, за що згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. В ході перевірки документів встановлено, що позивач керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на один рік постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 28.06.2022 у справі №669/470/22, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР, за що згідно з ч.4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність. В оскаржуваній постанові позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідно до положень ст. 36 КУпАП та п.3 Розділу 5 Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015. Стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне адміністративне правопорушення з числа вчинених (ч.4 ст. 126 КУпАП). Крім того, в оскаржуваній постанові вказаний технічний засіб, який здійснювався відеозапис правопорушення, а саме бодікамера 470355. Оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до ст. 252 КУпАП, поліцейським була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача. Оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою, позивач був ознайомлений зі своїми правами в повному обсязі, тому представник відповідача 2 вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №113462 від 30.10.2022, закриття провадження у справі.

Крім того, представник відповідача 2 зазначає, що відносно позивача складено лише одну постанову про накладення адміністративного стягнення, тому для підготовки позову за обсягом, складністю наданих позивачем матеріалів для вивчення, визначення вартості витрат на професійну правничу допомогу у вказаній справі у розмірі 10000 грн. є значно завищеною, не співмірною та не відповідає складності розглядуваної справи. В акті здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) за Договором від 09.11.2022 №09/11-1 про надання правничої допомоги від 14.03.2023 не вказано час витрачений представником на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також у цьому акті визначені послуги, які відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

30.10.2022 інспектором взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Нічогою Віктором Миколайовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №113462, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Встановлено, що 30.10.2022 о 13:45 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Лазурній, 5, повертаючи праворуч не ввімкнув світловий показчик, а також керував транспортним засобом без документів та виявлено, що водій був позбавлений права керування транспортними засобами Білогірським районним судом Хмельницької області від 28.06.2022, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до копії постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 28.06.2022 у справі №669/470/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП , та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Крім того, з ОСОБА_1 стягнено судовий збір в дохід держави в розмірі 496,20 грн.

В копії постанови вказано, що ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні та заперечував проти обставин викладених в протоколі. Тобто, він був пристуній при розгляді справи.

В судовому засіданні у цій справі судом було уточнено у представника позивача чи вказує позивач як підставу позову, той факт, що ОСОБА_1 не знав про результат розгляду і позбавлення його права керування транспортним засобом, оскільки позивач на відео то вказує, що йому відомо про позбавлення, то заперечує цей факт. На що представник позивача вказала, що вони цю обставину як підставу позову не вказують і робити запит до суду щодо отримання копії розписки про вручення позивачу копії постанови не доцільно.

Частиною 4 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії

Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом (до п.9.2 «б» ПДР).

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі № 200/10940/19 зазначено, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №113462 від 30.10.2022 містить посилання на бодікамеру №470355 за допомогою якої здійснювалася відеофіксація. Зазначення технічного засобу, яким здійснено відеозапис не в п.7 постанови в графі «До постанови додаються», а в п.5 оскаржуваної постанови не суперечить вимогам ст.283 КУпАП, тому такі відеозаписи є належними та допустимими доказами.

Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №487/2179/17 від 07.11.2019 встановлено, що якщо передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, то вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Крім того, колегія суддів зазначає, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Постанова серії БАБ №113462 від 30.10.2022 не містить жодних пояснень чи зауважень про те, що позивачу не роз`яснено його права та обов`язки та містить підпис позивача в графі «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» і позивач мав змогу за допомогою засобів телефонного зв`язку викликати захисника на місце розгляду справи.

З відеозапису видно, що працівник поліції представився, вказавши, що він сержант Нічога і він буде здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Більш серйозне адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, тому інспектором патрульної поліції було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., тобто в межах санкції ч.4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена інспектором взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Нічогою Віктором Миколайовичем, який є працівником Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, тому Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції є неналежним відповідачем у даній справі.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц зазначено, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

На підставі вище викладеного, позовні вимоги до неналежного відповідача у справі (Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції) задоволенню не підлягають.

Суд враховує те, що позивач знав про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 28.06.2022 у справі №669/470/22, оскільки з копії вказаної постанови вбачається, що справа розглядалася за участі ОСОБА_1 . Також, позивач не заперечує те, що він дійсно керував транспортним засобом OPEL ASTRA, з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Посилання представника позивача на те, що відсутній відеозапис правопорушення, а саме не ввімкнення покажчика повороту, тому дії працівників поліції неправомірні не можуть бути прийняті судом виходячи з такого.

Представник позивача посилається на постанову Верховного суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, у якій Верховний Суд дійшов висновку, що дії працівників поліції, які зупинили водія без доказів порушення ПДР, вимагали надати посвідчення водія і притягли його до адміністративної відповідальності, тому що він не надав їм посвідчення водія.

Однак, у цій справі позивач, що зафіксовано на відео не висловлючвав заперечень щодо його зупинки, надав посвідчення водія і поліцейськими було встановлено, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

Дійсно, доказів скоєння позивачем правопорушення за ст. 122 КУпАП суду не надано, однак на позивача накладено стягнення за більш тяжке правопорушення і у фіксованому розмірі (санкція не передбачає мінімального і максимального розміру штрафу), тому суд вважає, що відсутні підстави для застосування п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1 Б.

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. В. Кокорєв