Справа № 400/2755/22
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

20 квітня 2023 р. справа № 400/2755/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаНовобузької міської ради, пл. Свободи, 42, м. Новий Буг, Баштанський район, Миколаївська область, 55600,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивачка або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Новобузької міської ради (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нерозгляді клопотання від 10.12.2021 року про безоплатну приватизацію земельної ділянки, а саме: про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в межах території Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області (за межами населених пунктів, поблизу м. Новий Буг) на пленарному засіданні сесії міської ради та неприйнятті за цією заявою одного з рішень, передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України;

- зобов`язати відповідача розглянути вищенаведене клопотання позивачки із прийняттям рішення згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою від 24.05.2022 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від позивачки надійшла заява про відмову від позову, яка обґрунтована тим, що після звернення до суду з позовом, а саме 18.10.2022 року на пленарному засіданні сесії Новобузької міської ради, клопотання ОСОБА_1 від 10.12.2021 року було розглянуто. За результатами розгляду прийнято рішення № 476 від 18.10.2022 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності ОСОБА_1 ". Відтак, прийняттям вищезазначеного рішення відповідач виправив допущену ним бездіяльність при розгляді клопотання позивачки від 10.12.2021 року. Крім того, в заяві позивачка просить стягнути з відповідача судовий збір, сплачений при поданні позову на підставі норми ст. 140 КАС України.

Від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України в зв`язку з тим, що рішенням № 476 від 18.10.2022 року позивачці відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Вирішуючи заяви, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 189 КАС України встановлено право позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог (ч. 3 ст. 189 КАС України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Су враховує, що позивачка відмовилась від позову внаслідок того, що відповідач розглянув її клопотання від 10.12.2021 року після відкриття провадження у справі.

Ці фактичні обставини підпадають під п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, а не п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Враховуючи викладене, маються підстави для прийняття відмови позивачки від позову та закриття провадження у справі.

Позивачка у заяві про відмову від позову та закриття провадження у справі просить також стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір при поданні позовної заяви відповідно до ст. 140 КАС України. З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами 1 та 2 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Варто зауважити, що стаття 139 КАС України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи.

Також КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (ст. 140 КАС України), а також повернення судового збору у разі відмови позивача від позову (ст. 142 КАС України).

За приписами ст. 142 КАС України, якій кореспондують норми ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас, згідно зі ст. 140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Таким чином, ст. 140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами ст. 142 КАС України та ст. 7 Закону України "Про судовий збір" правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь-яких інших причин, що має наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до ст. 140 КАС України.

У даному випадку суд дійшов висновку про закриття провадження у цій справі за заявою позивачки про відмову від позову в зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачкою витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивачку вирішувати спір у судовому порядку.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.02.2020 року у справі № 260/1378/18, в якій було надано правову оцінку щодо застосування відповідних положень ст. 142 КАС України у взаємозв`язку зі ст. 139 КАС України, та у постанові від 03.02.2021 року у справі №200/6826/20-а, в якій оцінці підлягали положення статей 139 та 140 КАС України відносно одна одної, які по-різному регулюють спірні правовідносини щодо розподілу судових витрат.

З врахуванням викладеного, заява позивачки про стягнення сплаченого судового збору в порядку ст. 140 КАС України підлягає задоволенню.

Так, позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 01.04.2022 року.

З огляду на положення ст. 140 КАС України, у зв`язку з відмовою позивачки від позову внаслідок задоволення її відповідачем після подання позовної заяви, суд присуджує ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору шляхом стягнення їх з відповідача.

Керуючись ст. ст. 142, 190, 238, 248, 250, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову.

2. Закрити провадження в адміністративній справі № 400/2755/22.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новобузької міської ради (вул. Свободи, 42, м. Новий Буг, Баштанський район, Миколаївська область, 55600, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз