Справа № 480/693/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 р. Справа № 480/693/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2023, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 14.02.23 по справі № 480/693/23

за позовом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 )

до ОСОБА_1

про стягнення грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) з позовною заявою до ОСОБА_1 , і просив суд стягнути з відповідача на користь позивача виплачену одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 120667,80 гривень.

Ухвалою суду від 02.02.2023 адміністративний позов було залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення позивача до суду та ненадання доказів направлення копії адміністративного позову з додатками на адресу відповідача.

Згідно даних системи "Діловодство спеціалізованого суду" позивач - НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), зареєстрований у системі "Електронний суд", ухвала суду направлена позивачу через систему "Електронний суд" та доставлена 02.02.2023 до електронного кабінету НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ).

13.02.2023 на виконання вимог ухвали від 02.02.2023 на адресу суду через систему "Електронний суд" від НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду, а також надано докази направлення копії адміністративного позову з додатками на адресу відповідача.

Заява позивача від 13.02.2023 про поновлення пропущеного строку звернення до суду обґрунтована тим, що введення в Україні військового стану є форс-мажорними обставинами, про що Торгово-промислова палата України зазначила в листі від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Крім того, Одеська область входить в район проведення бойових дій відповідно до наказу Генерального штабу України, відповідачем здійснюється охорона державного кордону. Крім того, позивач зазначає, що наявні поважні причини для поновлення строку звернення до суду, з тих підстав, що підставою для видання наказу від 14.11.2022 №519-ос став рапорт начальника відділу кадрів від 10.11.2022 №10794, на яке є посилання в наказі від 10.11.2022, в якому зазначено, що відповідач отримав без правових підстав одноразову допомогу при звільненні з військової служби. Крім того, просить суд врахувати звернення позивача до Ямпільського районного суду Сумської області, але позивачу було відмовлено ухвалою суду від 27.12.2022 по справі №590/915/22 у прийнятті позовної заяви.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 року позовну заяву НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення грошової допомоги - повернуто позивачу.

Позивач, не погодився із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідача було звільнено з правових підстав, які виникли у воєнний час та не були передбачені в силу об`єктивних умов зумовлених оптитимізацією законодавстава, як такі, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Представник позивача зазначає, що первинно позов було подано до Ямпільського районного суду Сумської області в порядку цивільного судочинства ще в листопаді 2022 року, проте відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Сумської області від 27.12.2022 року по справі №590/915/22 позивачу було відмовлено у відкритті цивільного позовного провадження з підстав предметної непідсудності. Отже, позивачем вживалися заходи щодо дотримання процедурності звернення до суду та було вжито всіх належних заходів щодо дотримання строків.

Крім того, з огляду на введення військового стану на всій території України, особовий склад НОМЕР_1 прикордонного загону постійно перебуває на бойових чергуваннях, прикордонних нарядах, здійснює посилену охорону державного кордону з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, патрулює морське узбережжя, враховуючи специфіку ділянки відповідальності.

Відповідач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому посилається на те, що у даному випадку, позивачем пропущено значний проміжок часу між днем, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів (12.05.2022 під час звільнення позивача з військової служби та виплатою 13.05.2022 одноразової грошової допомоги на підставі наказу від 12.05.2022), з копії адміністративного позову, отриманого відповідачем вбачається, що позивач з позовом до суду звернувся 10.02.2023 року, тобто поза межами місячного строку, встановленого частиною 5 статті 122 КАС України. Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах.

Крім цього, аналіз судової практики засвідчує, що саме лише посилання на факт впровадження на території України воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку у справі.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 02.02.2023 адміністративний позов було залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення позивача до суду та ненадання доказів направлення копії адміністративного позову з додатками на адресу відповідача.

Згідно даних системи "Діловодство спеціалізованого суду" позивач - НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), зареєстрований у системі "Електронний суд", ухвала суду направлена позивачу через систему "Електронний суд" та доставлена 02.02.2023 до електронного кабінету НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ).

13.02.2023 на виконання вимог ухвали від 02.02.2023 на адресу суду через систему "Електронний суд" від НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду, а також надано докази направлення копії адміністративного позову з додатками на адресу відповідача.

Заява позивача від 13.02.2023 про поновлення пропущеного строку звернення до суду обґрунтована тим, що введення в Україні військового стану є форс-мажорними обставинами, про що Торгово-промислова палата України зазначила в листі від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Крім того, Одеська область входить в район проведення бойових дій відповідно до наказу Генерального штабу України, відповідачем здійснюється охорона державного кордону. Крім того, позивач зазначає, що наявні поважні причини для поновлення строку звернення до суду, з тих підстав, що підставою для видання наказу від 14.11.2022 №519-ос став рапорт начальника відділу кадрів від 10.11.2022 №10794, на яке є посилання в наказі від 10.11.2022, в якому зазначено, що відповідач отримав без правових підстав одноразову допомогу при звільненні з військової служби. Крім того, просить суд врахувати звернення позивача до Ямпільського районного суду Сумської області, але позивачу було відмовлено ухвалою суду від 27.12.2022 по справі №590/915/22 у прийнятті позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що причини наведені позивачем у заяві від 13.02.2023 про поновлення строку звернення до суду визнані не поважними, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про повернення позивачу позовної заяви з доданими до неї документами.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позову з наступних підстав.

За змістом пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Можливість забезпечення права на апеляційний перегляд справи є також однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства (частина третя статті 2 КАС України).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII установлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного перегляду справи. При цьому право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частини першої статті 55 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду. Кодексом адміністративного судочинства України також визначено принципи здійснення адміністративного судочинства, одним із яких є забезпечення апеляційного оскарження судового рішення. Цей принцип полягає у тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку, визначених цим Кодексом, надається право оскарження ухвалених судом рішень. Тому необґрунтоване повернення апеляційної скарги суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого доступу до правосуддя та права на апеляційний (другий) перегляд судового рішення.

Колегія суддів також зазначає, що Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012 та пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року №13-рп/2011).

Перегляд судових рішень, зокрема, в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

У рішенні від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France» (заява № 35787/03) ЄСПЛ звертав увагу на те, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Також ЄСПЛ зазначив, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

При цьому, слід зазначити, що ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом.

Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Колегія суддів зауважує, що особливістю розглядуваної правової ситуації є те, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений указами Президента України та який діє і на даний час.

Так, колегія суддів зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах.

Однак, питання щодо поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом встановленого законом строку.

За змістом статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пунктом 2 Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Отже, НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) входить до структури Збройних Сил України і в умовах воєнного стану в України задіяна до здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, які продовжує виконувати дотепер.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вбачає, що у ситуації з пропуском строку у позивача існували об`єктивні причини, що унеможливлювали дотримання апелянтом процесуального строку звернення до суду.

Попри це, позивач продемонстрував добросовісну поведінку щодо намагання належним чином виконати процесуальний обов`язок щодо своєчасності звернення до суду з позовом у найкоротший строк, а саме звернувся з позовом до Ямпільського районного суду Сумської області в порядку цивільного судочинства в листопаді 2022 року, але позивачу було відмовлено ухвалою суду від 27.12.2022 по справі №590/915/22 у прийнятті позовної заяви.

На переконання судової колегії, суд першої інстанції задля забезпечення учаснику справи доступу до правосуддя повинен був урахувати особливий статус апелянта та специфіку завдань, які наявні перед особовим складом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), зокрема залучення до заходів, направлених на забезпечення оборони держави.

Між тим, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції не врахував означених вище обставин, що призвело до передчасного висновку про неповажність причин пропуску такого строку та, відповідно, постановлення оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.03.2023 року по справі № 160/21588/21.

Оскільки судом першої інстанції зазначені вище обставини залишені поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), скасовує ухвалу суду та направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 по справі № 480/693/23 - скасувати.

Адміністративну справу за адміністративним позовом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення грошової допомоги направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Я.М. Макаренко