Справа № 400/241/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/241/23
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року по справі № 400/241/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у зарахуванні пільгової вислуги років підполковнику поліції ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщика, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 14.07.2002 по 09.02.2004; з 09.02.2004 по 08.08.2005 року; з 08.08.2005 по 29.10.2007; з 29.10.2007 по 27.07.2011; з 19.12.2011 по 05.06.2012, у загальній кількості 04 роки 09 місяців 00 днів в пільговому обчисленні.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в зазначені спірні періоди він перебував на різних посадах в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України. Станом на 20.12.2022 календарна вислуга становить 20 poків 10 місяців, 08 днів; пільгова вислуга poків (без урахування календарної) складає - 04 роки, 09 місяців, 0 днів, враховуючи періоди, які зараховувались на пільгових умовах. В листопаді 2022 року позивач звернувся до відповідача з рапортом щодо обчислення та зарахування до календарної вислуги, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, яка становить 4 рoки 9 місяців, однак отримав відмову.

31.01.2023 до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві обґрунтував свою позицію тим, що відповідно до п. а ч. 1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Пунктом "б" статті 1-2 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту. У ОСОБА_1 вислуга всього 20 календарних років, 10 місяців 08 днів, що не дає йому право на призначення пенсії відповідно до цього Закону. Законодавець розмежовує поняття «вислуга років» та «календарна вислуга років». Для отримання права на пенсію обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. Предметом спору в даних правовідносинах є встановлення можливості зарахування до календарної кількості років позивача вислуги в пільговому обчисленні для можливого призначення пенсії у майбутньому, тобто позивач намагається встановити своє право на перед, а не користується правом на захист у суді вже порушеного права. На такий підхід вказує Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 09 лютого 2023 року по справі № 400/241/23 позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у зарахуванні пільгової вислуги років підполковнику поліції ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщика, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 14.07.2002 по 09.02.2004; з 09.02.2004 по 08.08.2005; з 08.08.2005 по 29.10.2007; з 29.10.2007 по 27.07.2011; з 19.12.2011 по 05.06.2012 у загальній кількості 04 роки 09 місяців 0 днів в пільговому обчисленні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню в повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції, встановивши факт проходження служби в поліції позивачем, для встановлення обов`язку відповідача щодо обрахунку та перерахунку вислуги років повинен був застосувати норми Закону України «Про Національну поліцію», а не Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, які регулюють питання призначення пенсії, право, яке набувається після звільнення з поліції;

- судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 ще проходить службу в поліції, в нього немає права пенсію, він передчасно пред`явив позов, за допомогою якого хоче захистити свої права на пенсію на майбутнє, які відповідач не порушував.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 11.02.2002 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ (міліції), а з 07.11.2015 по теперішній час проходить службу Національній поліції України.

Станом на 20.12.2022 календарна вислуга в органах внутрішніх справ та національної поліції ОСОБА_1 складає 20 роки 10 місяців 08 днів.

Разом з тим, в період з 14.07.2002 по 09.02.2004 проходив службу на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної міліції в справах неповнолітніх Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області; з 09.02.2004 по 08.08.2005 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної міліції в справах неповнолітніх Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області; з 08.08.2005 по 29.10.2007 на посаді старшого оперуповноваженого відділу по боротьбі зі злочинами, пов`язаними з торгівлю людьми УМВС України в Миколаївській області; з 29.10.2007 по 27.07.2011 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору боротьби з незаконною міграцією відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми УМВС України в Миколаївській області; з 19.12.2011 по 05.06.2012 на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Миколаївській області.

02.01.2023 ОСОБА_1 подав рапорт про врахування до його вислуги років пільгового стажу, а саме 4 років 09 місяців 00 днів час проходження служби в підрозділах у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах дітей, боротьби із злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми.

Головне управління Національної поліції в Миколаївській області листом від 06.01.2023 року №49/05/14-2023 відмовило позивачу у зарахуванні пільгової вислуги.

Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови позивачу про врахування до його вислуги років пільгового стажу протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у цьому випадку є вирішення питання, чи під «вислуга 25 календарних років» необхідно розуміти суто календарну вислугу, чи можливо враховувати вислугу у пільговому обрахунку.

Зазначене спірне питання вирішувалось Верховним Судом під час розгляду адміністративної справи № 480/4241/18. Так, у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 відступив від правових висновків, від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 15.08.2019 у справі № 281/459/17, від 27.03.2020 у справі № 569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ, та висловив правову позицію, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на врахування у вислугу років пільгову вислугу 04 років 09 місяців 0 днів за час проходження служби підрозділах у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах дітей, боротьби із злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України «Про Національну Поліцію» (№ 580-VIII), служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною першою статті 60 Закону № 580-VIII передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною першою статті 78 цього Закону стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідно до частини другої цієї статті до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Згідно із абзацом 3 пункту 1 Постанови № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Своєю чергою, згідно преамбули Закону № 2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких в є наявність певної вислуги років.

Стаття 17-1 Закону № 2262-XII передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищезазначених вимог Закону № 2262-XII Кабінетом Міністрів України Постановою № 393 затверджено «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Аналіз наведених положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що положення пунктів 1, 3 Постанови № 393 не регулюють питання, передбачені частиною другої статті 78 Закону № 580-VIII щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Постанова № 393 не є нормативним актом в розумінні частини четвертої статті 78 Закону № 580-VIII, який визначає правила обчислення вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції, оскільки вона прийнята на виконання Закону № 2262-XII, а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.

Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною відмови відповідача у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до його календарної вислуги років, оскільки питання призначення пенсії позивачу вирішуватиметься під час його звільнення зі служби в поліції та призначення пенсії, тобто вказане є передчасним.

Враховуючи те, що позивач проходить службу в поліції, а також зважаючи на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, зобов`язання Головного управління Національної поліції в Миколаївській області зарахувати позивачу до календарної вислуги, яка дає право на пенсію вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування. Крім того, відсутні підстави вважати, що при звільнення позивача зі служби в поліції та обчисленні його стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідачем буде відмовлено йому у зарахуванні пільгового стажу для її призначення.

Доцільно зауважити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року по справі № 320/12166/20.

Щодо посилання судом першої інстанції на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, колегія суддів зазначає, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду. Тому, суд першої інстанції на момент прийняття постанови мав керуватися саме останньою висловленою правовою позицією у подібних правовідносинах.

Окрім того . колегія судді в відмічає, що у наведених судом першої інстанції рішеннях Верховного Суду предметом спору є спірне питання зарахування пільгового стажу під час призначення пенсії.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішенням було неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак, відповідно до статтей 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року по справі № 400/241/23 - скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.