Справа № 160/4095/22
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 квітня 2023 року

м. Київ

справа №160/4095/22

адміністративне провадження № К/990/12634/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Жука А. В., Мартинюк Н. М.,

перевірив касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національна поліція України Департамент патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху, про визнання протиправним та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

18.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Центрально-міського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національна поліція України Департамент патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 02.02.2022, прийняту державним виконавцем Коптєвою І. В. Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро);

- зобов`язати відповідача повернути без прийняття до виконання постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1АВ03042909 від 20.10.2021 Національної поліції України Департамент Патрульної поліції управління безпеки дорожнього руху;

- зобов`язати відповідача виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 02.02.2022.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 - залишити без змін.

06.04.2023 Департаментом патрульної поліції до Верховного Суду у третій раз подано касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022.

У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

У свою чергу, статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги та текстів оскаржуваних судових рішень вбачається, що спірною у цій справі є постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 02.02.2022.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судових рішень в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій заявник переконує, що така постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Також, обґрунтовуючи необхідність касаційного перегляду судових рішень заявник посилається на частину п`яту статті 328 КАС України.

Суд зазначає, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Так, заявником не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що справа № 160/4095/22 має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

З огляду на викладене, наведені скаржником обґрунтування необхідності скасування судового рішення, не є достатніми для відкриття касаційного провадження у цій справі та не дають підстав для висновку, що справа № 160/4095/22 має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Щодо посилання скаржника на пункт «в» частини п`ятої статті 328 КАС України, Суд зазначає, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження на підставі частини третьої статті 333 КАС України, оскільки рішення касаційного суду за наслідками розгляду цієї скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 13, 257, 287, 328, 330, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі № 160/4095/22.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.В. Жук Н.М. Мартинюк