Справа № 140/2492/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року ЛуцькСправа № 140/2492/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування в цілому рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2023 року №1806/6/03-20-09-03-06 Про відмову у видачі ліцензії.

Зобов`язання Головного управління ДПС у Волинській області повторно розглянути та прийняти рішення стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр від 25.01.2023 року вхідний №1302/АП/09 про видачу ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5.

Зобов`язання Головного управління ДПС у Волинській області прийняти рішення про видачу, а також видати Товариству з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр ліцензію на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління ДПС у Волинській області із заявою від 25.01.2023 №1302/АП/09 щодо отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5. Проте, рішенням Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2023 №1806/6/03-20-09-03-06 Про відмову у видачі ліцензії суб`єкту господарювання ТОВ Паливно-торгова фірма Центр відмовлено у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5, у зв`язку із неподанням сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що підтверджують прийняття об`єкта оптової торгівлі пальним в експлуатацію відповідно до законодавства, що суперечить нормам ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального від 19.12.1995 року №481/95-ВР.

Позивач вказує, що оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2023 №1806/6/03-20-09-03-06 Про відмову у видачі ліцензії протиправне та підлягає скасуванню у зв`язку із повною відповідністю заяви товариства від 25.01.2023 №1302/АП/09 вимогам ч.ч.31, 37 ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Вищевказані дії відповідача, на переконання позивача, порушують його право на ведення законної підприємницької діяльності та, як наслідок, стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом; судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

23.03.2023 та 11.04.2023 позивачем подано до суду заяви про уточнення позовних вимог у яких, просив визнати протиправним та скасувати рішення у формі розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2023 року №31-р, в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5 та зобов`язати Головне управління ДПС у Волинській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр ліцензію на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив пред`явлені позовні вимоги, мотивуючи тим, що товариством до пакету документів долучено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта по вул. Георгія Гонгадзе, 5, однак, статтею 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального передбачено, що для отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним разом із заявою, серед іншого, подають акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або інший документ.

Крім того, звертає увагу на те, що згідно наданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності об`єкт нерухомого майна, підставою для державної реєстрації об`єкта нерухомого майна є технічний паспорт, який зареєстрований лише 17.01.2023, тобто після прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5.

Таким чином, позивачем свідомо подано недостовірні дані у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі.

У зв`язку із чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 25.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр подало до Управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Волинській області заяву №1302/АП/09 з переліком документів необхідних для одержання ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5, а саме:

заява на одержання ліцензії на право оптової торгівлі пальним;

платіжне доручення №98 від 14.09.2022 на суму 5000 грн.;

копія акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 2001 року;

рішення міської ради від 29.11.2011 №16/6 «Про перейменування вулиць міста Луцька»;

копія державного акта на право користування землею серії І-ВЛ №001738;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (інд. №320675162);

копія договору оренди №185 від 22.08.2022 та акта приймання-передачі від 22.08.2022;

копія дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №266.22.18 від 07.09.2022;

копія дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки №249.22.18 від 23.08.2022.

Розпорядженням Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2023 №31-р Про видачу, відмову у видачі, та анулювання ліцензій на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах пальним та зберігання пального, видачу дублікатів, довідок про внесення місць зберігання до Єдиного Державного реєстру, зокрема, суб`єкту господарювання ТОВ Паливно-торгова фірма Центр відмовлено у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5, у зв`язку із неподанням сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що підтверджують прийняття об`єкта оптової торгівлі пальним в експлуатацію відповідно до законодавства, що суперечить нормам ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального від 19.12.1995 року №481/95-ВР.

Вважаючи спірне розпорядження протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

За приписами статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством. Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Відповідно до частини тридцять восьмої статті 15 Закону №481/95-ВР для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з оптової торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений статтею 15 Закону №481/95-ВР. У цьому переліку, крім іншого, визначено акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5, у зв`язку із неподанням сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що підтверджують прийняття об`єкта оптової торгівлі пальним в експлуатацію відповідно до законодавства, на що суд зазначає наступне.

Однак, як встановлено судом та не заперечується сторонами, разом з заявою на отримання ліцензій, ТОВ Паливно-торгова фірма Центр подало до Управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Волинській області копію акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 2001 року.

Оскільки приміщення майстерні з прирейковим складом паливно-мастильних матеріалів (ємкість резервуарів 1970 куб.м.) було введено в експлуатацію згідно акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 2001 року, що, на думку суду, підтверджує факт прийняття об`єкта оптової торгівлі пальним в експлуатацію відповідно до законодавства.

Як наслідок, факт прийняття об`єкта оптової торгівлі пальним за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5 в експлуатацію є, в тому числі, підставою для отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ТОВ Паливно-торгова фірма Центр, звернулося до орендодавця ПП Універсам, який з метою приведення у відповідність вимогам закону приміщення майстерні з прирейковим складом паливо-мастильних матеріалів замовило проведення інвентаризації та виготовило технічний паспорт, серія та номер: ТЮ 1:3181-3073-4255-4461, виданий 17.01.2023, видавник: ЄДЕССБ на вищевказаний об`єкт та на підставі заяви перенесено відомості з старого реєстру в новий Приміщення майстерні з прирейковим складом паливно-мастильних матеріалів з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 080, опис обєкта: Загальна площа (кв.м): 178.2, Опис: У-1 Приміщення майстерні з прирейковим складом паливно-мастильних матеріалів; №1-11 Резервуари (ємкість резервуарів 1970 куб.м.), Волинська обл., Луцький р., м. Луцьк, вулиця Гонгадзе Георгія, будинок 5, Підстава для державної реєстрації: технічний паспорт, серія та номер: ТЮ 1:3181-3073-4255-4461, виданий 17.01.2023, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; (фотокопія) Акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, серія та номер: 22, виданий 31.01.2002, видавник: Державна технічна комісія; рішення органу місцевого самоврядування, (фотокопія) Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, серія та номер: 22, виданий 31.01.2002, видавник: Луцька міська рада; рішення органу місцевого самоврядування Про перейменування вулиць міста Луцька, серія та номер: 16/6, виданий 29.11.2011, видавник: Луцька міська рада; Реєстраційне посвідчення, серія та номер: 525, виданий 19.10.2000, видавник: Волинське обласне бюро технічної інвентаризації; свідоцтво про право власності, (дублікат), серія та номер: 569, виданий 19.08.2000, видавник: Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О.

Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи відповідність заяви позивача від 25.01.2023 №1302/АП/09 вимогам ч.ч.31, 37 ст.15 Закону №481, зокрема, до вказаної заяви позивачем було додано копію акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації по складу паливно-мастильних матеріалів ТОВ Паливно-торгова фірма Центр за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5, що підтверджує факт прийняття об`єкта оптової торгівлі пальним в експлуатацію.

У зв`язку із чим, суд вважає, що позивачем дотримано усіх установлених законодавством вимог для отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, зокрема, на виконання вимог ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального позивач надав усі необхідні, визначені законодавством, копії документів, а тому відмова відповідача є безпідставною та необґрунтованою.

Суд зауважує, що підстави, за яких орган відмовляє у видачі ліцензії, визначені законом. Якщо такі підстави відсутні, орган повинен видати ліцензію. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати ліцензію або не надати (відмовити).

Згідно ч.3 ст.13 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності підставою для прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії за результатом розгляду заяви про отримання ліцензії є:

1) встановлення невідповідності здобувача ліцензії ліцензійним умовам;

2) виявлення недостовірності даних у підтвердних документах, поданих здобувачем ліцензії. Виявленням недостовірності даних у підтвердних документах, поданих суб`єктом господарювання до органу ліцензування, є встановлення наявності розбіжності між даними у підтвердних документах та фактичним станом цього суб`єкта господарювання на момент подання документів. Не вважаються недостовірними дані, підстава наведення яких суб`єктом господарювання не могла бути для нього завідомо неналежною;

3) наявність в органу ліцензування інформації про рішення суду щодо здобувача ліцензії, що забороняє йому провадити окремий вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, та набрало законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства.

Таким чином, відповідачем в порушення вимог ч.3 ст.13 Закону України №222 було відмовлено позивачу у видачі ліцензії з підстав, не передбачених законодавством.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі №240/8544/20 зазначено: Стимулювання підприємницької діяльності, створення привабливого інвестиційного клімату та захист прав інвесторів відноситься до пріоритетів державної політики, оскільки є запорукою економічного зростання та добробуту кожного через збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів, збереження існуючих та створення нових робочих місць, розвитку відповідної територіальної громади. Це, зокрема, відповідає положенням частини четвертої статті 13 Конституції України, згідно з якою держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, а також частини першої статті 17 Основного Закону - забезпечення, зокрема економічної безпеки є найважливішою функцією держави, справою всього Українського народу.

Суд зауважує, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано пріоритетів державної політики, наслідком чого є, зокрема, відсутність бюджетних надходжень на користь держави та заподіяння збитків безпосередньо позивачу.

Враховуючи викладене, Суд переконаний, що Відповідачем не додержано принципу «належного урядування», про який йдеться, зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі №580/1550/20, відповідно до якої «ч.2 ст.6 та ч.1 ст.7 КАСУ передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.ст.1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (метою цього Закону є впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини) суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Враховуючи зазначені положення Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також правову природу спору у цій справі, Верховним Судом з метою забезпечення дії в Україні принципу верховенства права враховано судову практику Європейського суду з прав людини.

У пунктах 70-71 рішення по справі Рисовський проти України (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), №21151/04, пункт 72, Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74, Тошкуца та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58, Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67).

У рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 (справа №1-6/2018) зазначено, що основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.

Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі Звежинський проти Польщі, в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі Беєлер проти Італії). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип належного урядування мав бути врахований відповідачем при оцінці доказів, наданих позивачем при зверненні із заявою про отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, норм Закону та прийнятті розпорядження від 13.02.2023 року №31-р, чого відповідачем зроблено не було.

Якщо норма закону припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, то діє презумпція правомірності рішень платника податку (п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України).

Презумпція правомірності рішень платника податків застосовується, коли норми податкового права прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності не є однозначними та допускають множинне трактування повноважень на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 10 лютого 2021 року у справі №380/671/20.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових рішень має саме податкове управління.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно, всупереч вимогам чинного законодавства, у зв`язку із чим є протиправними та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Оцінуючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Волинській області, як суб`єктом владних повноважень, всупереч положенням статті 77 КАС України, не доведено правомірності винесення оскаржуваного розпорядження від 13.02.2023 року №31-р, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр про визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2023 року №31-р, в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5 підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2023 року №31-р, в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5 та зобов`язання Головне управління ДПС у Волинській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр ліцензію на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн, сплаченого платіжним дорученням від 06.03.2023 №726.

Керуючись статтями 9, 14, 72 - 74, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2023 року №31-р, в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Волинській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр ліцензію на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, 5..

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр (13300, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Вінницька, 26, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока