Справа № 300/4708/22
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2023 р. справа № 300/4708/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства "Калуська теплоенергоцентраль-нова" до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання незаконними та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 69987122 від 31.10.2022, постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 69987122 від 31.10.2022,
ВСТАНОВИВ:
18.11.2022 ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" звернулось до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання незаконними та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 69987122 від 31.10.2022, постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 69987122 від 31.10.2022.
Позовні вимоги мотивовані тим, що виконавче провадження ВП № 69987122 відкрито за виконавчим листом, який не відповідає вимогам встановленим законом до виконавчого документа. Крім того, вказує на допущені відповідачем порушення під час встановлення факту невиконання боржником рішення суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 відмовлено ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" у відкритті провадження в справі за позовом до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання незаконними та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 69987122 від 31.10.2022, постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 69987122 від 31.10.2022 на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 про відмову у відкритті провадження у справі № 300/4708/22 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.03.2023, справа передана головуючому судді Матуляку Я.П.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.
06.04.2023 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуті.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 20.04.2023 о 10:00 год.
19.04.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідач вказує на правомірність оскаржуваних постанов та просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.123-125). Одночасно з відзивом на позовну заяву подано клопотання, в якому представник відповідача просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с.127).
Представник позивача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомляв.
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, скорочені строки розгляду справ даної категорії, з урахуванням положень ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС) України, суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 287 КАС України, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено таке.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16.12.2021 у справі за №459/1336/21 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено (а.с.94-99).

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.08.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16.12.2021 у справі за №459/1336/21 скасовано та ухвалено нову постанову, якою визнано незаконним та скасовано наказ №752 від 27.11.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова"; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" з 27.11.2020; стягнуто на користь ОСОБА_1 з ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" 764 061,94 грн., середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28.11.2020 до 25.08.2022 з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів (а.с.100-106).

28.09.2022 Червоноградський міський суд Львівської області видав виконавчий лист за №459/1336/21 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" (а.с.107).

05.10.2022 головним державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження ВП №69987122 з примусового виконання виконавчого листа виданого Червоноградським міським судом Львівської області за №459/1336/21 та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 3 робочих днів (а.с.108).

31.10.2022 у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, головним державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про накладення на ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" штрафу в розмірі 5100 грн.(а.с.110).

Крім того, під час виконання даного виконавчого провадження головним державним виконавцем винесено постанову про стягнення з ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" виконавчого збору у розмірі 26 800,00 грн.(а.с.111).

Позивач, вважаючи вищевказані постанови від 31.10.2022 незаконними, звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі Закон №1404-VIII).

В статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" наведений перелік виконавчих документів, які відповідно цього Закону підлягають примусовому виконанню, серед яких виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункти 1, 16 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

У відповідності до ч. 2 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За приписами ч.1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження (ч.4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження").

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави вважати, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Позивачем не наведено поважності причин невиконання рішення суду.

Як наслідок, суд доходить висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу, позивачем судове рішення не виконано без поважних причин, що вказує на її правомірність.

Частинами 1, 3 статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно ч.4 ст.27 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому, початок примусового виконання рішень Закон України "Про виконавче провадження" в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин пов`язує саме з відкриттям виконавчого провадження.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432; в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваних постанов, далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 8 розділу III Інструкції, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Отже, приймаючи оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору відповідач діяв на підставі та в межах наданих повноважень, що вказує на відсутність підстав для її скасування.

Що стосується доводів позивача про те, що виконавчий лист за №459/1336/21 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", то суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

В контексті вищевикладеної норми, суд констатує, що виконавчий лист за №459/1336/21, виданий Червоноградським міським судом Львівської області відповідає законодавчо встановленим вимогам.

Суд зазначає, що зазначений у виконавчому листі обов`язок поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора ДП "Калуська теплоенергоцентраль-нова" з 27 листопада 2020 року відповідає резолютивній частині постанови Львівського апеляційного суду від 25.08.2022.

Наявність помилок у вказаному виконавчому листі в частині зазначення Червоноградського міського суду замість Львівського апеляційного суду та дати ухвалення судового рішення жодним чином не змінює суті встановленого обов`язку боржника виконати судове рішення. Виявивши такі помилки у виконавчому листі, та які, на думку позивача, перешкоджають виконанню рішення суду, боржник має можливість звернутись із відповідною заявою до суду, який видав виконавчий документ щодо виправлення відповідних помилок. Однак, доказів вчинення таких дій позивачем суду не надано.

Більше того, суд звертає увагу сторін, що усунення помилок у виконавчому листі в частині дати судового рішення та назви відповідного суду шляхом оскарження постанов про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору не є належним способом захисту прав позивача та вказує на бажання боржника уникнути в такий спосіб відповідальності за невиконання рішення суду без поважних причин.

Окремо варто зазначити, що чинним законодавством встановлено обов`язок виконання саме рішення суду, а не виконавчого документа, що не було зроблено позивачем.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

У рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач суду не надав.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що відповідач в спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, прав позивача не порушив, тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову державного підприємства "Калуська теплоенергоцентраль-нова" (, вул. Промислова, 1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304) до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, проспект Л. Українки, 1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304) про визнання незаконними та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 69987122 від 31.10.2022, постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 69987122 від 31.10.2022 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду у справах, визначених статтею 287 КАС України, подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.