Справа № 160/1238/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2023 року Справа № 160/1238/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, за участю Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
28.03.2023 року позивачем до суду подано відповідь на відзив де зазначив, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
Як видно із пояснювальної записки до Проекту створення ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський» (далі - Проект створення заказника) на сторінці 6 до складу ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський» включені землі лісового та водного фонду, а також землі природоохоронного призначення (пасовища), що займають прибережні ділянки. Загальна площа ландшафтного заказника «Старокасьянівський» становить 3504,2 гектарів. Розподіл земель за категоріями, землекористувачами та видами угідь наведений у таблиці.
Як видно із таблиці «Розподіл земель ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський», що міститься у Проекті створення заказника на сторінці 7, загальна площа території ландшафтного заказника «Старокасьянівський» становить 3504,2 гектарів, в тому числі за категоріями земель: сільськогосподарського призначення: 2652,8 га; землі лісового фонду: 421,8 га; землі водного фонду: 429,6 га.
Пунктом 3.1. Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Старокасьянівський», затвердженого наказом Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 03.11.2022 року № 35 передбачено, що відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території відповідного заказника забороняється будь-яка діяльність, що загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни первісного їх стану та суперечить меті та завданням заказника, передбаченим цим Положенням, в тому числі надання земельних ділянок під забудову чи у господарське використання.
При цьому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» під поняттям особистого селянського господарства розуміють господарську діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.
Тим більше, що у відповідності до п. а) ч. 1-2 Розділу IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про землеустрій» до 1 січня 2024 року до складу проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду включається інформація про обмеження у використанні земель, додержання режиму охорони та використання відповідної території та вимоги природоохоронного законодавства, надана структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Разом з тим, до складу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Позивачу інформація про вищевказані обмеження у використанні земельної ділянки не включена, що є порушенням вимог п. а) ч. 1-2 Розділу IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про землеустрій». у Проекті землеустрою міститься аркуш з назвою «Перелік обмежень у використанні земельних ділянок», в якому зазначено лише одне обмеження: 01.05. - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи площею 0,2031 га.
До того ж у відповідності до п. «а» ч. 2 ст. 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища, оцінки впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою. У відповідності до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою, складена з порушенням вимог цієї статті, не може бути затверджена. Відповідно до ч. 7 ст. 118, ч. 15 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Покровською селищною радою було прийняте оскаржуване позивачем рішення від 08.11.2022 року № Р-3228-36/VІІІ «Про розгляд клопотанні ОСОБА_1 », при цьому обґрунтовано вказавши в самому рішенні ради про підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою та про виявлені порушенні з посиланням на норми чинного законодавства України.
03.03.2023 року Дніпропетровською обласною прокуратурою до суду подані пояснення, в яких зазначено наступне. Підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі №316/979/18, від 27.01.2021 року у справі № 560/1334/19 та від 01.02.2021 року у справі № 560/1282/19.
Відповідно до п.10 ст.186 ЗКУ після усунення недоліків документації із землеустрою розробник повторно подає її на погодження, повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні). При цьому, позивач, не усунувши недоліки та не отримавши відповідного погодження у структурному підрозділі обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища звернувся із позовною заявою, якою просить суд зобов`язати Покровську селищну раду у двотижневий строк з моменту набрання рішення суду законної сили, затвердити проект землеустрою щодо відведення зазначеної вище земельної ділянки йому у власність для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про місцеве самоврядування» державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень. Гарантіями діяльності органів місцевого самоврядування є самостійна реалізація, наданих їм повноважень (ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Таким чином, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 призведе до порушення (втручання) в дискреційні повноваження Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2023 року зазначена вище справа розподілена та 25.01.2023 року передана судді Пруднику С.В.
30.01.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
17.02.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання представника Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Чичикало Оксани Олександрівни про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. Заяву представника Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Чичикало Оксани Олександрівни про залучення третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної військової адміністрації.
17.02.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву заступника керівника обласної прокуратури Олександра Савенка про вступ прокурора у справі №160/1238/23 задоволено. Допущено до участі у справу №160/1238/23 - Дніпропетровську обласну прокуратуру. Запропоновано Дніпропетровській обласній прокуратурі надати письмові та вмотивовані пояснення (письмові докази) у строк до 03 березня 2023 року.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.05.2020 р. № 4.7338/15-20-СГ Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га із цільовим призначенням (01.03) для ведення особистого селянського господарства.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , розроблений відповідно до чинного законодавства України, Земельного кодексу України, Закону України Про землеустрій, Закону України Про Державний земельний кадастр, Постанови Кабміну Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру від 17.10.2012 р. № 1051, Наказу Держкомзему Про затвердження інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 р. № 376, Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 р. № 56 та на підставі:
- завдання на виконання робіт від 10.03.2021 р.;
- заяви гр. ОСОБА_1 від 10.03.2021 р.;
- договору на виконання робіт із землеустрою від 10.03.2021 р. №1003-1;
- наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області
від 29.05.2020 р. № 4-7338/15-20-СГ.
Земельна ділянка, що проектується до відведення, загальною площею 2,0000 га, розташована за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та відводиться за рахунок земель запасу (земельної ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) державної форми власності.
27 липня 2021 року позивачем було подано розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на затвердження до Покровської селищної ради колишнього Покровського ( Синельниківського) району Дніпропетровської області.
Рішенням Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 15.12.2021 р. №Р-2517-29/VIII відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га кадастровий номер 4286100:01:001:1:153, яка розташована за адресою: Покровська селищна (за межами населеного пункту), у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель, оскільки земельна ділянка знаходиться на ключових територіях регіональної екологічної мережі Дніпропетровської області як території національного значення Дібрівський в межах існуючого об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника Старокасьянівський, проте в проєкті землеустрою відсутня інформація про обмеження у використанні земель, додержання режиму охорони та використання відповідної території та вимоги природоохоронного законодавства, що передбачено пунктом 1-2 розділу IX Прикінцеві положення Закону України Про землеустрій.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками розгляду вказаної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 року у справі №160/4150/22 позов ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 15.12.2021 р. №Р-2517-29/VІІІ щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:1153 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) та надання її у власність.

Зобов`язано Покровську селищну раду Синельниківського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:1153 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) та надання її у власність, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В решті позовних вимог відмовлено.

Означене судове рішення від 15.09.2022 року набрало законної сили 24.10.2022 року.

Керуючись п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст. ст. 12, 43, 46-1, 83, ч. 7 ст. 118, ч. 1 ст. 122, ст. 186, підпунктом «в» абзацу 1 та абзацом 9 пункту 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, Законом України «Про охорону земель», ст. ст. 7, 25, 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», беручи до уваги рішення Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011 року № 218-10/VI «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» та від 24.03.2017 року № 176-8/VІІ «Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області», проект створення ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський» у межах Покровського району Дніпропетровської області, лист Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 29.11.2021 року № 1-7643/0/261-21 стосовно того, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1153 знаходиться в межах існуючого об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасьянівський», оголошеного рішенням Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011 року №218-10/VІ «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення», на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 року у справі № 160/4150/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, повторно розглянувши клопотання ОСОБА_1 від 27.07.2021 року, враховуючи висновки та пропозиції постійної комісії селищної ради з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища (протокол № 55 від 20.10.2022 року), Покровська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області прийняла рішення від 08.11.2022 року № P-3228-36/VII, яким відмолено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га кадастровий номер :01:001:1153, яка розташована за адресою: Покровська селищна рада (за межами населеного пункту), у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою і технічно-економічних обгрунтувань використання та охорони земель, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1153 знаходиться в межах існуючого об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасьянівський», оголошеного рішенням Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011 року №218-10/VІ «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення».

Вважаючи спірне рішення від № P-3228-36/VIII від 08.11.2022 року безпідставним та протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України (ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Поділ земель на категорії визначено ст. 19 ЗК України, розмежовуючи землі за їх цільовим призначенням законодавець визначив такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення (ст. 20 ЗК України).

Статтею 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ст. 50 ЗК України, землями рекреаційного призначення є землі які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ч. 1 ст. 52 ЗК України).

Частинами 3, 4 ст. 52 зазначеного кодексу визначено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 22.05.2003 №858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV) проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Згідно зі ст. 25 Закону №858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Види документації із землеустрою: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Таким чином, законодавець відносить проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до різних за своєю суттю документів із землеустрою.

При цьому, зазначені у земельному законодавстві поняття «проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та «технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» не є тотожними, однаковими за своїм змістом та відповідно за процедурою виконання цієї документації.

Відповідно до ст. 55 Закону №858-IV у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України(у випадках, передбачених законом).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Статтею 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Отже, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання із раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Частиною 6 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 79-1 ЗК України з метою формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, заявники повинні отримати дозвіл на розроблення відповідної технічної документації із землеустрою, однак, лише при умові, що при цьому не відбудеться зміна цільового призначення такої ділянки.

З матеріалів справи встановлено, що позивач бажає затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:115, площею 2,0000 га, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) та отримати у власність задля ведення особистого селянського господарства.

Водночас, судом встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1153, яку позивач бажає отримати у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, знаходиться в межах існуючого об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасьянівський», що підтверджується: 1) матеріалами Проекту створення ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський», в тому числі експлікацією земель ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський» та картою-схемою розташування територій та об`єктів природно-заповідного фонду України; 2) рішенням Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011 року № 218-10/VІ «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення»; 3) рішенням Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 року №176-8/VІІ «Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області»; 4) наказом Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 03.11.2022 року №35 «Про затвердження Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Старокасьянівський». У вказаному Положенні визначено мету створення ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський», до складу якого входить зокрема земельна ділянка, яку позивач мав намір отримати у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, його завдання, режим території та її охорони, відповідальність за порушення природоохоронного законодавства; 5) охоронним зобов`язанням від 04.11.2022 року № 148/м-22, виданим Департаментом екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідно до якого Покровській селищній раді передано під охорону та дотримання встановленого режиму ландшафтний заказник місцевого значення «Старокасьянівський» загальною площею 3504,2 га, який розташовано на території Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області і до складу якого входить зокрема земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1153, яку позивач мав намір отримати у власність. При цьому факт розташування вказаної земельної ділянки в межах створеного об`єкту природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський» видно з картографічних матеріалів; 6) копіями сторінок проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, в тому числі викопіювання з кадастрової карти (плану) та схема розташування земельних ділянок на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, які містяться у складі Проекту землеустрою.

До того ж суд вважає, що якщо порівняти та співставити між собою картографічні матеріали з Проекту землеустрою із картографічними матеріалами з Проекту створення ландшафтного заказника, то за місцем розташування земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1153, за конфігурацією вказаної земельної ділянки, а також суміжних земельних ділянок, балок, нерозораних пасовищ можна навіть візуально легко встановити факт входження земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1153 до створеного об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасьянівський».

Також інформація щодо віднесення земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1153 до об`єкту природно-заповідного фонду відображається на Публічній кадастровій карті (на карті позначено зеленим кольором), де можна також перевірити достовірність та правильність позначення відповідачем на картографічних матеріалах місця розташування спірної земельної ділянки. Тобто земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1153, яку позивач мав намір отримати у власність знаходиться в межах створеного об`єкту природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський».

В контексті спірних правовідносин земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1153 належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, однак вказана земельна ділянка входить до створеного об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасьянівський», що підтверджено відповідною Проектною документацією, а саме: Проектом створення ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський» (Покровський район, Дніпропетровська область), а також рішенням Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011 року №218-10/VI «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення».

Відповідно до пояснювальної записки до Проекту створення ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський» (далі - Проект створення заказника) на сторінці 6 до складу ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський» включені землі лісового та водного фонду, а також землі природоохоронного призначення (пасовища), що займають прибережні ділянки. Загальна площа ландшафтного заказника «Старокасьянівський» становить 3504,2 гектарів. Розподіл земель за категоріями, землекористувачами та видами угідь наведений у таблиці.

Як видно із таблиці «Розподіл земель ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський», що міститься у Проекті створення заказника на сторінці 7, загальна площа території ландшафтного заказника «Старокасьянівський» становить 3504,2 гектарів, в тому числі за категоріями земель: сільськогосподарського призначення: 2652,8 га; землі лісового фонду: 421,8 га; землі водного фонду: 429,6 га.

При цьому за складом земельних угідь, що входять до створеного об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасьянівський», землі сільськогосподарського призначення загальною площею 2652,8 га поділяються на: сільськогосподарські угіддя, а саме: пасовища площею 2617,4 га; несільськогосподарські угіддя, а саме: землі під господарськими шляхами площею 35,4 га. Віднесення земель сільськогосподарського призначення до сільськогосподарських угідь чи несільськогосподарських угідь визначено частиною 2 статті 22 Земельного кодексу України. Тобто, поданих відповідачем доказів достатньо для підтвердження факту перебування земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1153, яку позивач мав намір отримати у власність, в межах створеного об`єкту природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський».

Пунктом 3.1. Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Старокасьянівський», затвердженого наказом Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 03.11.2022 року № 35 передбачено, що відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території відповідного заказника забороняється будь-яка діяльність, що загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни первісного їх стану та суперечить меті та завданням заказника, передбаченим цим Положенням, в тому числі надання земельних ділянок під забудову чи у господарське використання.

При цьому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» під поняттям особистого селянського господарства розуміють господарську діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Тому передача земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1153, яка входить до створеного об`єкту природно-заповідного фонду, у приватну власність Позивачу для ведення особистого селянського господарства (тобто для здійснення господарської діяльності без створення юридичної особи) суперечить пункту 3.1. Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Старокасьянівський», затвердженого наказом Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 03.11.2022 року №35.

Тим більше, що у відповідності до п. а) ч. 1-2 Розділу IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про землеустрій» до 1 січня 2024 року до складу проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду включається інформація про обмеження у використанні земель, додержання режиму охорони та використання відповідної території та вимоги природоохоронного законодавства, надана структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Разом з тим, до складу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Позивачу інформація про вищевказані обмеження у використанні земельної ділянки не включена, що є порушенням вимог п. а) ч. 1-2 Розділу IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про землеустрій». у Проекті землеустрою міститься аркуш з назвою «Перелік обмежень у використанні земельних ділянок», в якому зазначено лише одне обмеження: 01.05. - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи площею 0,2031 га.

При цьому, незважаючи на фактичне перебування земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1153, яку позивач мав намір отримати у власність, в межах створеного об`єкту природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Старокасьянівський», до складу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Позивачу інформація про обмеження у використанні земельної ділянки, додержання режиму охорони та використання відповідної території та вимоги природоохоронного законодавства, надана структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища не включена, що є порушенням вимог п. а) ч. 1-2 Розділу IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про землеустрій».

Суд також виходить з того, що власність не тільки надає переваги власнику, а й покладає на нього низку обов`язків перед суспільством та державою. Поняття «власність зобов`язує» пов`язане з принципом поєднання інтересів власника та інших осіб обов`язком використовувати власність у своїх інтересах з неухильним обов`язком поважати інтереси всього суспільства.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №826/13788/15.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На сьогодні Україна взяла на себе низку міжнародних зобов`язань, які, зокрема передбачають створення та забезпечення функціонування об`єктів природно-заповідного фонду. До таких міжнародних договорів, серед іншого, слід віднести Конвенцією про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини (дата та місце укладання: 16 листопада 1972 р., м. Париж, Франція; дата ратифікації Україною: Указ Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини» від 4 жовтня 1988 р. № 6673-XI), Конвенцією про охорону біологічного різноманіття (дата та місце укладання: 5 травня 1992 р., м. Ріо-де-Жанейро, Бразилія; дата ратифікації Україною: Закон України «Про ратифікацію Конвенції про охорону біологічного різноманіття» від 29 листопада 1994 р. № 257/94-ВР); Конвенцією про охорону дикої флори і фауни та природних середовищ існування в Європі (Бернська конвенція) (дата та місце укладання: 19 вересня1979 р., м. Берн, Швейцарія; дата ратифікації Україною Закон України «Про приєднання України до Конвенції 1979 р. про охорону дикої флори і фауни та природних середовищ існування в Європі» від 29 жовтня 1996 р. № 436/96-ВР), а також Європейською ландшафтною конвенцією (дата та місце укладання: 20 жовтня 2000 р., м. Флоренція, Італія; дата ратифікації Україною: Закон України «Про ратифікацію Європейської ландшафтної конвенції» від 7 вересня 2005 р. № 2831-ІV).

Суд звертає увагу на те, що статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їхні межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно- заповідного фонду. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико- культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» одним із засобів збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду є встановлення заповідного режиму, а також додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності.

Статтею 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено можливість використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду лише у природоохоронних, науково-дослідних, оздоровчих та інших рекреаційних, освітньо-виховних цілях та для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Відповідно до вимог п. «в» ч. 4 ст. 83, п. «г» ч.4 ст. 84 Земельного кодексу України землі під об`єктами природно-заповідного фонду перебувають лише у державній та комунальній власності і не можуть передаватись у приватну власність.

Таким чином, суд вважає, що відмова відповідача ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га кадастровий номер :01:001:1153, яка розташована за адресою: Покровська селищна рада (за межами населеного пункту) відповідає вимогам ч.7 ст. 118 ЗК України. Оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідач мав обґрунтовані підстави вважати, що місце розташування заявленої у клопотанні ОСОБА_1 земельної ділянки не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що рішення Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № P-3228-36/VIII від 08.11.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:1153, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) та надання її у власність, прийнято з врахуванням вимог чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Виходячи із законодавчих приписів та встановлених обставин справи в їх сукупності суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, за участю Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник