Справа № 520/3952/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 квітня 2023 року № 520/3952/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26,м. Київ,01601, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України, які полягають у не підготовці та не поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлених грошового атестату та довідки за 24 останні календарні місяці військової служби підряд перед звільненням для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням здійснених доплат складових грошового забезпечення, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

-зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фону України в Харківській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з дня її призначення, грошовий атестат та довідку про грошове забезпечення за останні 24 місяці, що передували звільненню з військової служби з урахуванням проведеного Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України перерахунку грошового забезпечення відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду 19.11.2021 по справі № 520/17370/21.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач проходив військову службу в системі Державної прикордонної служби України. Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 01.06.2021 №486-ос позивача звільнено з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту. Наказом Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.07.2021 №387-ос виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, а останнім днем проходження військової служби було визначено 01.08.2021.

Під час проходження військової служби за період з 29.01.2020 по 01.08.2021 позивачеві не у повному обсязі нараховувалося та виплачувалося грошове забезпечення, що вплинуло на розмір його пенсії. На виконання судового рішення у справі №520/17370/21 Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України було здійснено перерахунок та доплату грошового забезпечення за період з період з 29.01.2020 по 01.08.2021. На підтвердження перерахунку та доплати додаються копії листа Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України №11/812-23-вих від 11.02.2023р. та у вигляді документа - «Інформація про види грошового забезпечення, що нараховані ОСОБА_1 у період з 29.01.2020 по 01.08.2021 згідно Постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022 по справі №520/17370/21 щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням) при звільненні шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року згідно ПКМУ №704, з урахуванням раніше виплачених сум»).

В системі Державної прикордонної служби України уповноваженим органом який готує документи для призначення та перерахунку пенсійними органами пенсії є Адміністрація Державної прикордонної служби України (відповідач по справі).

У грудні 2022 року позивач звернувся до відповідача з листом стосовно підготовки та направлення до ГУ ПФУ в Харківській області оновленої довідки про розмір та складові грошового забезпечення позивача за останні 24 місяці, що передували звільненню з військової служби з урахуванням проведеного Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України перерахунку, про який вказувалося вище.

Листом за №11/Б12292-1196 від 19.01.2023р. відповідач відмовив позивачеві у підготовці та направленні до ГУ ПФУ в Харківській області оновлених довідки та грошового атестату про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням для проведення перерахунку пенсії, з урахуванням здійснених доплат.

В обґрунтування відмови зазначено, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 19.11.2021 по справі № 520/17370/21 на відповідача не покладено обов`язок стосовно позивача підготувати та направити до пенсійного органу оновлені довідку та грошовий атестат про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням та приписи постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі за текстом ПКМУ №704) діючим військовослужбовцям розміри посадових "окладів та окладів за військовим званням встановлюються, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Позивач не згоден зі вказаними діями, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищевказаному та дослідивши надані матеріали справи, суд вказує наступне.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV встановлено, що держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства. Відповідно до частини третьої статті 25 цього Закону, військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Відповідно до частин 2, 3 вказаної норми до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За приписами частини четвертої ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Статтею 23 Закону № 2011-XII передбачено, що фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Частинами 1, 2 статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" 27.02.2014 № 794-УІІ (далі - Закон № 794-УІІ) встановлено, що Кабінет Міністрів України на основі, та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, що набрала чинності 01.03.2018, та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років (далі - Постанова № 704).

Пунктом 2 Постанови № 704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення:

надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням* та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац 4 пп.1 п.5 постанови № 704);

надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (п. 6 постанови № 704).

При цьому, пп. 2 п. 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Постанова КМУ № 704 є підзаконним нормативно-правовим актом, яким Кабінет Міністрів України, відповідно до частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", встановлює види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Так, пунктом 4 Постанови № 704 визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Пунктом 7 Постанови № 704 визначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.

Умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України (п. 8 Постанови КМУ № 704).

Таким чином, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 28.10.2020 № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704») у грошовому забезпеченні діючим військовослужбовцям розміри посадових окладів та окладів за військовим званням продовжують встановлюватись, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 року.

За відсутності на сьогоднішній день відповідних змін до діючої постанови Кабінету Міністрів України в Адміністрації Держприкордонслужби відсутні підстави для застосування при розрахунках розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року.

Також слід зазначити, що при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням діючим військовослужбовцям, Адміністрація Держприкордонслужби керувалась правовою нормою, встановленою п. 4 Постанови КМУ № 704, а також спеціальним законодавством, зокрема наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2018 № 169 «Про затвердження схем тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України», який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 16.03.2018 за № 318/31770 (далі - Наказ МВС № 169) та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306 (далі - Інструкція № 558), які видані на виконання Закону № 2011-XII та Постанови КМУ № 704.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що твердження позивача відносно протиправності дій Адміністрації Держприкордонслужби, які полягають у застосуванні з 01.01.2020, 01.01.2021 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні йому грошового забезпечення у 2020 - 2021 роках є помилковими, оскільки інше застосування розрахункової величини, аніж визначено п. 4 Постанови КМУ № 704 буде протиправним та суперечитиме частині другій статті 19 Конституції України.

Окрім того, за загальним правилом, визнання таким, що втратив чинність, нормативного акта чи його скасування не поновлює дію актів, які ним скасовані або змінені. Дія нормативного акта поновлюється шляхом прийняття аналогічного нового акта або нового акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта та визначення спеціального порядку такого відновлення регулювання відповідних правовідносин.

Така позиція міститься у пункті 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005 № 870.

«Автоматичне» відновлення судом норм правового акта також не узгоджується з положеннями Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» від 10.06.1997 № 503/97 (із змінами).

Крім того, в абзаці 10 пункту 2.1 рішення № 1-42/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України відзначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Окремо у рішенні № З-рп/2012 від 25.01.2012 Конституційний Суд України підкреслив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному достатнього життєвого рівня. Конституційний Суд України виходив із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права, обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України.

Отже, визнання протиправним та скасування п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 за відсутності рішення Кабінету Міністрів України про зміну розмірів грошового забезпечення військовослужбовців у відповідності до приписів ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII не створює для Державної прикордонної служби України обов`язку застосування нри розрахунках розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

А тому, у випадку, коли спеціальним Законом визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовцям віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України, то підвищення розміру грошового забезпечення та/або нарахування і виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, у тому числі під час встановлення їм розмірів посадових окладів та окладів за військові звання із застосуванням іншої розрахункової величини аніж прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року без прийняття відповідного урядового рішення призведе для уповноваженого органу до порушення частини другої ст. 19 Конституції України, відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, приписами п. 28.1 Інструкції про організацію фінансового господарства в органах Державної прикордонної служби України, яка затверджена Наказом Адміністрації

Державної прикордонної служби України від 28.02.2006 № 155 (надалі - Інструкція) грошове забезпечення (заробітна плата) виплачується особовому складу, який займає посади в органах Держприкордонслужби, тільки за місцем його постійної служби.

Відповідно до п. 28.27. Інструкції, начальник фінансово-економічного7 органу при виключенні з грошового забезпечення військовослужбовців зобов`язаний задовольнити їх усіма належними видами грошового забезпечення і про виплачені суми зробити в їх грошових атестатах установлені записи. Видача грошових атестатів провадиться під підпис військовослужбовців у Журналі реєстрації грошових атестатів, виданих військовослужбовцям ф. № 9 (додаток 19).

Таким чином видача грошових атестатів належить до компетенції органу Державної прикордонної служби України, в якому військовослужбовець проходив військову службу, в даному випадку це компетенція Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому на посаді заступника начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності управління оперативно-розшукової діяльності Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України позивач і проходив військову службу позивач.

Також суд вказує, що позовна вимога в частині видачі довідки про грошове забезпечення позивача є передчасною, адже станом на момент подання цього позову дійсним є грошовий атестат позивача, виданий Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України без врахування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 по справі №520/17370/21.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовляючи позивачу у підготовці та подання до ГУ ПФУ в Харківській області оновлених грошового атестату та довідки для перерахунку пенсії позивача діяла виключно в межах та у спосіб, який визначений законодавством України, а тому вимоги ОСОБА_1 до Адміністрації Держприкордонслужби є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26,м. Київ,01601, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії-залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.