Справа № 260/3417/21
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

20 квітня 2023 року

м. Київ

справа №260/3417/21

адміністративне провадження № К/990/12067/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області

на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року

у справі № 260/3417/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області, Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнено частково, зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області надати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади держаної служби за травень 2021 року для призначення пенсії державного службовця за віком на підставі заяви від 23 червня 2021 року у відповідності до Порядку №622 від 14.09.2016 року, за формою затвердженою постановою правління ПФУ № 1-3 від 17 січня 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року у справі № 260/3417/21 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цій справі задоволено. Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області надати позивачу довідку про складові заробітної плати (працюючого державного службовця, інспектора податкової служби ІІ рангу) станом на травень 2021 року (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка вислугу років).

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року у справі № 260/3417/21 змінено, викладено другий абзац його резолютивної частини у такій редакції:

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області надати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати (працюючого державного службовця інспектора податкової служби ІІ рангу) станом на травень 2021 року (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) для призначення пенсії державного службовця за віком на підставі його заяви від 23 червня 2021 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17 січня 2017 року «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

У решті додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року залишено без змін.

04 квітня 2023 року Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області (далі - скаржник, Управління) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року.

Як вбачається з судових рішень, ухвалених у даній справі, та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність - відмову Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - Управління ДПС у Закарпатській області), оформлену листом за №1829/Т07-16-10-02-13 від 02 липня 2021 року щодо видачі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за віком - ОСОБА_1 у відповідності до Порядку №622 від 14 вересня 2016 року за формою затвердженого Постановою правління ПФУ від 17 січня 2017 року №1-3; зобов`язання Управління ДПС у Закарпатській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати (працюючого державного службовця, інспектора податкової службу ІІ рангу) станом на травень 2021 року (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, за травень 2021 року (надбавки за інтенсивність праці, за виконання особливо важливої роботи, за персональну кваліфікацію та за виконання особистих ключових показників ефективності, виплати за додаткове навантаження, у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за додаткове навантаження, у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби, премії, та інші виплати, матеріальна допомога, тощо) для призначення пенсії державного службовця за віком на підставі його заяви від 23 червня 2021 року у відповідності до Порядку № 622 від 14 вересня 2016 року, за формою затвердженого Постановою правління ПФУ від 17 січня 2017 року № 1-3.

Суд зазначає, що додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, тому відповідно порядок його оскарження є таким, як і для рішення по суті.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 грудня 2021 року у справі № 520/8212/21, від 29 серпня 2022 року у справі №340/9016/21 та від 30 березня 2023 року у справі №140/421/22.

Судом встановлено, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини другої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності або інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Аналіз наведених норм в контексті правовідносин, що є предметом розгляду у даній справі, свідчить про те, що в даному випадку оскаржуються судові рішення, постановлені у справі незначної складності.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначена норма Кодексу узгоджується з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у пункті 7 частини третьої статті 2 та частині першій статті 13 КАС України, а також частині першій статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовної діяльності дає змогу досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Отже, функціями Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні передусім є формування обґрунтованої правової позиції стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і відповідне спрямування судової практики в єдине і правильне правозастосування (вказати напрям, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснення змісту законодавчого акта в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах із вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи при цьому судам нижчої інстанції результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який упроваджується шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини п`ятої статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють із метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Скаржником наведено наступні підстави для касаційного оскарження додаткової постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року та для прийняття Верховним Судом до розгляду касаційної скарги у справі незначної складності № 260/3417/21, що передбачені частинами четвертою та п`ятою статті 328 КАС України: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18, від 14 квітня 2021 року у справі № 826/14904/18, від 13 травня 2021 року у справі № 826/2850/17, від 03 червня 2021 року у справі № 640/19105/19, від 13 жовтня 2021 року у справі № 803/130/16, від 02 листопада 2021 року у справі № 816/1231/15, від 18 квітня 2022 року у справі № 826/18481/14 та від 08 листопада 2022 року у справі № 826/18588/14.

Проте, колегією суддів не може бути прийнято до уваги посилання на існування обставин, визначених підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Крім того, Суд також відхиляє посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18, від 14 квітня 2021 року у справі № 826/14904/18, від 13 травня 2021 року у справі № 826/2850/17, від 03 червня 2021 року у справі № 640/19105/19, від 13 жовтня 2021 року у справі № 803/130/16, від 02 листопада 2021 року у справі № 816/1231/15, від 18 квітня 2022 року у справі № 826/18481/14 та від 08 листопада 2022 року у справі № 826/18588/14, оскільки висновки, викладені у цих справах жодним чином не стосуються правовідносин щодо видачі довідки про складові заробітної плати, а також не містять висновків про відсутність повноважень у Управління ДПС у Закарпатській області на вчинення зазначених дій. Відтак, наведені скаржником правові висновки не є релевантними до справи № 260/3417/21, рішення у якій оскаржується.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржуване судове рішення ухвалене у справі незначної складності, а передбачені статтею 328 КАС України підстави касаційного оскарження судових рішень та виняткові обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи в касаційному порядку належним чином не обґрунтовані скаржником у касаційній скарзі, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Аналогічного висновку стосовно віднесення даної категорії справ до справ незначної складності дійшов Верховний Суд в ухвалах від 19 грудня 2022 року у справі №560/3200/22, від 07 лютого 2023 року у справі №560/7160/22 та від 27 березня 2023 року у справі №560/8918/22.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі № 260/3417/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області, Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді Н.В. Коваленко

Т.Г. Стрелець