Справа № 200/17746/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року справа №200/17746/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 р. у справі № 200/17746/21 (головуючий І інстанції Циганенко А.І. ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення від 08 липня 2021 року №42 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 01 липня 2021 року про призначення пенсії та призначити пенсію відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01 січня 2004 року по 31 січня 2021 року на підприємстві "Государственный трест Арктикуголь" та здійснити розрахунок коефіцієнту заробітку без врахування заробітної плати з 01 червня 2002 року по 30 червня 2002 року, з 01 вересня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 грудня 2008 року по 31 березня 2009 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення №42 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , прийняте 08 липня 2021 року Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01 липня 2021 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в сумі 454 гривні 00 копійок; стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в сумі 454 гривні 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що обчислення стажу за періоди роботи з 01.01.2004 по 31.01.2021 на ТОВ «Державний трест Артіквугілля» здійснюється згідно з законодавством Російської Федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача. Страховий стаж за період роботи позивача з 01.01.2004 по 31.01.2021 на ТОВ «Державний трест Артіквугілля» відповідно до законодавства Російської Федерації має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації. При цьому, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території Російської Федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду Російської Федерації за цей період. Оскільки разом із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 не підтвердила страховий стаж за спірний період відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та документами, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації, та не надала доказів сплати страхових внесків до Пенсійного Фонду Російської Федерації за цей період, управлінням правомірно не зараховано період роботи позивача з 01.01.2004 по 31.01.2021 на ТОВ «Державний трест Артіквугілля», як до страхового, так і до пільгового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадина України № НОМЕР_1 .

У трудовій книжці серії НОМЕР_2 , яка видана на ім`я ОСОБА_1 , містяться наступні записи про роботу в "Государственный трест Арктикуголь" архіпелаг Шпіцберген рудник Баренцбург, Федеральному державному унітарному підприємстві "Государственный трест Арктикуголь" архіпелаг Шпіцберген рудник Баренцбург:

№№16-17 - 25.05.2000 прийнята ведучим інженером, 16.09.2004 звільнена згідно з трудовим кодексом РФ.

№№18-19 - 16.09.2004 прийнята на дільницю ПСБ на посаду ведучий інженер, 05.12.2006 трудовий договір зупинений в зв`язку з витіканням терміну.

№№20 - 22.06.12.2006 прийнята на дільницю УСП на посаду ведучий інженер ПСБ, 01.02.2008 переведена у відділ контролю якості на посаду начальник відділу, 23.12.2011 трудовий договір закінчений в зв`язку з витіканням терміну.

№№23-24 - 23.12.2011 прийнята у відділ контролю якості начальником відділу, 25.06.2016 трудовий договір закінчений в зв`язку з витіканням терміну.

№25 - 26.06.2016 прийнята у відділ контролю якості начальником відділу.

01 липня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про призначення пенсії за віком.

08 липня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №42 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно з рішенням необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 27 років. Страховий стаж особи становить 24 роки 1 місяць 28 днів. За доданими документами до страхового стажу не зарахований період з 01.01.2004 по 31.01.2021 по підприємству "Государственный трест Арктикуголь", оскільки відсутня довідка про сплату страхових внесків із Пенсійного фонду Російської Федерації.

27 липня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області направлений запит до Державної установи - Головного управління Пенсійного фонду РІ №10 по м. Москва та Московській області за №0500-1510-10/42233 про підтвердження факту роботи і правильності видачі довідок про заробітну плату ОСОБА_1 в Федеральному державному унітарному підприємстві "Государственный трест Арктикуголь" за період роботи з 01.06.200 по 31.01.2021.

27 серпня 2021 року Державна установа - Головне управління Пенсійного фонду РІ №10 по м. Москва та Московській області листом за №210-ПУ1-И/3537 "Про підтвердження факту роботи ОСОБА_1 " підтвердило факт роботи ОСОБА_1 в Федеральному державному унітарному підприємстві "Государственный трест Арктикуголь" та направило на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області лист Федерального державного унітарного підприємства "Государственный трест Арктикуголь" від 16 серпня 2021 року №213/ю, яким підтверджена достовірність довідок та вказаних у них відомостей:

довідки №55/сп про заробітну плату від 01.02.2016,

довідки №51/сп про стаж роботи від 15.03.2021,

довідки №52/сп про заробітну плату від 15.03.2021,

довідки №53/сп про заробітну плату від 15.03.2021,

довідки №54/сп про заробітну плату від 15.03.2021,

довідки №55/сп про заробітну плату від 15.03.2021,

довідки №56/сп про заробітну плату від 15.03.2021,

довідки №57/сп про заробітну плату від 15.03.2021,

довідки №58/сп про заробітну плату від 15.03.2021.

03 листопада 2021 року ОСОБА_1 з використанням веб-порталу Пенсійного фонду України подала заяву про призначення пенсії.

16 листопада 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом за №18298-17143/О-15/8-0500/21 повідомило ОСОБА_1 про те, що лист за №210-ПУ1-И/3537 "Про підтвердження факту роботи ОСОБА_1 " від 27 серпня 2021 року Державної установи - Головного управління Пенсійного фонду РІ №10 по м. Москва та Московській області був отриманий 29 вересня 2021 року.

17 листопада 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом за №3/О-15/8-0508/21 повідомило ОСОБА_1 про те, що за результатами розгляду її заяви від 03.11.2021 призначена пенсія, а у разі підтвердження достовірності наданих довідок про заробітну плату за період роботи до 07.2000 актом перевірки (після його надходження до управління) пенсію буде перераховано з моменту призначення.

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву про перерахунок призначеної пенсії з дати подання заяви від 01 липня 2021 року.

25 листопада 2021 року рішенням №42 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснило перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 , з 03 листопада 2021 року.

Згідно з службовою запискою Головного управління Пенсійного фонду України №6307/16-16 від 06 вересня 2022 року при розгляді заяви від 01.07.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 01 січня 2004 року по 31 січня 2021 року на підприємстві "Государственный трест Арктикуголь", оскільки була відсутня довідка про сплату страхових внесків із Пенсійного фонду Російської Федерації. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу винесено рішення про відмову в призначенні пенсії №42 від 08.07.2021, щодо заяви від 01.07.2021. При призначені пенсії згідно з заявою від 03.11.2021 до страхового стажу не зараховано період роботи з 01 січня 2010 року по 31 січня 2021 року на підприємстві "Государственный трест Арктикуголь", оскільки згідно довідці 20/сп від 21.01.2020 з 01.01.2010 відрахування до Пенсійного фонду РФ не провадилися.

Відповідно до відомостей "Форми РС-право" до страхового стажу ОСОБА_1 зарахований період роботи в Росії з 25 травня 2000 року по 31 грудня 2009 року, всього страховий стаж - 31 рік 2 місяці 11 днів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац 1 частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV).

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до п. «а» ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Стаж позивача у спірний період підтверджується записами у трудовій книжці.

Щодо посилання апелянта на відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ, суд зазначає наступне.

Відповідно до основних положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, членами якої є Україна та Російська Федерація, Уряди держав-учасниць цієї Угоди, керуючись статтями 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав, виходячи з необхідності захисту прав громадян в області пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава-учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави-учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які придбали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР по питань пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 4 Угоди передбачено, що Держави-учасниці Угоди проводять політику гармонізації законодавства про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Зі змісту наведених норм слідує, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Згідно зі статтею 2 Федерального Закону Російської Федерації від 17 грудня 2001 року "Про трудові пенсії в Російській Федерації" (далі - Закон №173-ФЗ) страховий стаж це загальна тривалість періодів праці і (або) іншої діяльності, протягом яких були сплачені страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації, а також інші періоди, зараховані в страховий стаж, враховуються при визначенні права на трудову пенсію.

Частиною 3 статті 3 Закону №173-ФЗ встановлено, що іноземні громадяни і особи без громадянства, які постійно проживають в Російській Федерації, мають право на трудову пенсію на рівних з громадянами Російської Федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором Російської Федерації. э

Відповідно до статті 10 Закону №173-ФЗ страховий стаж включає періоди роботи і (або) іншу діяльність, які були здійснені на території Російської Федерації особами, зазначеними в частині першій статті 3 цього Закону, за умови, що страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації були сплачені за ці періоди. э

Згідно з частинами 1 та 2 статті 13 Закону №173-ФЗ при розрахунку страхового стажу періоди трудового та (або) інших видів діяльності, передбачені статтями 10 і 11 цього Закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі загальнообов`язкового пенсійного страхування", підтверджуються документами, виданими в установленому порядку роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами. э При розрахунку страхового стажу періоди трудового та (або) інших видів діяльності, передбачені статтями 10 і 11 цього Закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування", підтверджуються на підставі відомостей з індивідуального (персоніфікованого) обліку.

З 01 січня 2015 року на території Російської Федерації набув чинності Федеральний закон "Про страхові пенсії" від 28 грудня 2013 року №400-ФЗ (далі - Закон №400-ФЗ).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №400-0ФЗ право на страхову пенсію мають громадяни Російської Федерації, застраховані відповідно до Федерального закону від 15 грудня 2001 року №167-ФЗ "Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації", за дотримання ними умов, передбачених цим Федеральним законом.

Частиною 3 статті 4 Закону №400-ФЗ встановлено, що іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають у Російській Федерації, за дотримання ними умов, передбачених цим Федеральним законом, мають право на страхову пенсію нарівні з громадянами Російської Федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором Російської Федерації.

За приписами статті 11 Закону №400-ФЗ у страховий стаж включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, зазначеними в частині 1 статті 4 цього Закону, за умови, що за ці періоди нараховувалися та сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації. Періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались особами, зазначеними в частині 1 статті 4 цього Федерального закону, за межами території Російської Федерації, включаються до страхового стажу у випадках, передбачених законодавством Російської Федерації або міжнародними договорами Російської Федерації, або у разі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації відповідно до Федерального закону від 15 грудня 2001 року №167-ФЗ "Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації".

01 січня 2010 року на території Російської Федерації набув чинності Федеральний закон від 24 липня 2009 року №212-ФЗ "Про страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації, Фонд соціального страхування Російської Федерації, Федеральний фонд обов`язкового медичного страхування" (далі - Закон №212-ФЗ).

Частиною 4 статті 7 Закону №212-ФЗ було встановлено, що не визнаються об`єктом оподаткування для платників страхових внесків, зазначених у пункті 1 частини 1 статті 5 цього Закону, виплати та інші винагороди, нараховані на користь фізичних осіб, які є іноземними громадянами та особами без громадянства, за трудовими договорами, укладеними з російською організацією для роботи в її відокремленому підрозділі, розташованому за межами території Російської Федерації, виплати та інші винагороди, нараховані на користь фізичних осіб, які є іноземними громадянами та особами без громадянства, у зв`язку із здійсненням ними діяльності за межами території Російської Федерації у рамках укладених договорів цивільно-правового характеру, предметом яких є виконання робіт, надання послуг.

01 січня 2017 року Закон №212-ФЗ втратив силу у зв`язку із набуттям чинності на території Російської Федерації Федерального закону від 3 липня 2016 року №250-ФЗ "Про внесення змін до окремих законодавчих актів Російської Федерації та визнання такими, що втратили чинність, окремих законодавчих актів (положень законодавчих актів) Російської Федерації у зв`язку з прийняттям Федерального закону "Про внесення змін до частини першої та другу Податкового кодексу Російської Федерації у зв`язку з передачею податковим органам повноважень щодо адміністрування страхових внесків на обов`язкове пенсійне, соціальне та медичне страхування".

Відповідно до статті 420 Податкового кодексу Російської Федерації не визнаються об`єктом оподаткування страховими внесками для платників, зазначених у підпункті 1 пункту 1 статті 419 цього Кодексу, виплати та інші винагороди на користь фізичних осіб, які є іноземними громадянами чи особами без громадянства, за трудовими договорами, укладеними з російською організацією для роботи у її відокремленому підрозділ, місце розташування якого знаходиться за межами території Російської Федерації, виплати та інші винагороди, обчислені на користь фізичних осіб, які є іноземними громадянами або особами без громадянства, у зв`язку із здійсненням ними діяльності за межами території Російської Федерації в рамках укладених договорів цивільно-правового характеру, предметом яких є виконання робіт, надання послуг.

Колегією суддів враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

З поданих позивачем довідок про заробітну плату вбачається, що з сум заробітку за період з червня 2000 року по 31 грудня 2009 року відповідно до законодавства проведені відрахування до Пенсійного фонду по встановленим тарифам, а з 01 січня 2010 року страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації з заробітної плати ОСОБА_1 не нараховувалися та не сплачувалися відповідно до законодавства Російської Федерації.

Згідно з поданими документами ОСОБА_1 працювала за трудовими договорами, укладеними з "Государственный трест Арктикуголь", Федеральним державним унітарним підприємством "Государственный трест Арктикуголь", на руднику Баренцбург архіпелагу Шпіцберген.

Статус Шпіцбергена закріплений в Шпіцбергенському трактаті, який був укладений 9 лютого 1920 року в Парижі. Згідно з трактатом над архіпелагом установлений суверенітет Норвегії, а Російська Федерація має право на розробку природних ресурсів. Федеральне державне унітарне підприємство "Государственный трест Арктикуголь" займається видобутком кам`яного вугілля на руднику Баренцбург архіпелагу Шпіцберген.

Таким чином, в період трудової діяльності позивача на території Російської Федерації в "Государственный трест Арктикуголь", Федеральному державному унітарному підприємстві "Государственный трест Арктикуголь" з 01 січня 2010 року по 31 січня 2021 року, позивач, як іноземний громадянин, отримувала виплати за трудовими договорами, укладеними з російською організацією для роботи у її відокремленому підрозділ, місце розташування якого знаходилося за межами території Російської Федерації, а тому до Пенсійного фонду Російської Федерації страхові внески не нараховувалися та не сплачувалися.

Отже, відповідачем неправомірно відмовлено у включені до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.12.2009 на підприємстві "Государственный трест Арктикуголь". Страховий стаж позивача за вказаний період роботи, відповідно до законодавства Російської Федерації підтверджений на підставі документів, що видаються роботодавцями в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації, у тому числі, сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду Російської Федерації за цей період.

Таким чином, враховуючи те, що єдиною підставою для не зарахування спірних періодів роботи позивача у Російській Федерації було відсутність даних про підтвердження сплати страхових внесків відповідно до Угоди, суд першої інстанції з цих підстав дійшов вірного висновку, що відповідачем необґрунтовано не зараховано до стажу спірні періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2009 на підприємстві "Государственный трест Арктикуголь".

В іншій частині щодо відмови у задоволені позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 р. у справі № 200/17746/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 р. у справі № 200/17746/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 19 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар