Справа № 826/15884/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування пункту постанови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в порядку ст.383 КАС України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо не здійснення перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 20І8 року у повному обсязі та виплати заборгованості при черговій виплаті щомісячної пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо не нарахування компенсації втрати частини доходів у пенсійному забезпеченні позивачу з 01 січня 2018 року у зв`язку з неотриманням пенсії у належному розмірі з вини пенсійного органу;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром при перерахунку на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2019 у справі №826/15884/18;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо повідомлення державного виконавця у листі від 11 листопада 2019 року №274858/07 про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року у справі №826/15884/18 про перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року при фактичному проведенні такого перерахунку за повний період заборгованості та у неналежному розмірі;

- зобов`язати ГУ ПФУ здійснити розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії позивачу з 01 січня 2018 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року у справі №826/15884/18 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів згідно вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб».

Заява обґрунтована тим, що ГУ ПФУ всупереч рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 у справі №826/15884/18 здійснило перерахунок пенсії позивачу з грудня 2018 року по липень 2019 року, а не з 01 січня 2018 року, як це встановлено судовим рішенням, пенсія обмежена максимальним розміром та ненарахована компенсація втрати частини доходів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року заяву задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром при здійсненні перерахунку на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2019 у справі №826/15884/18. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити розрахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року у справі №826/15884/18 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат. Відмовлено в іншій частині заяви.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову про відмову у задоволенні заяви. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Апелянт зазначає, що під час розгляду справи судом не досліджувалось питання виплати пенсії позивачу у розмірі 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, оскільки позивачем така позовна вимога не заявлялась. Тобто оскаржуваною ухвалою встановлено нові зобов`язання для відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням від 26 квітня 2019 року в адміністративній справі №826/15884/18 Окружний адміністративний суд міста Києва частково задовольнив адміністративний позов, визнав протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо зменшення складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії та обмеження в часі та розмірі виплати перерахованої пенсії, визначених законодавством, зобов`язав ГУ ПФУ вчинити дії щодо виплати з 01 січня 2018 року пенсії позивачу у розмірі, виходячи з основного розміру пенсії 90 процентів грошового забезпечення відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», та здійснити виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат та відмовив в іншій частині адміністративного позову.

Постановою від 31 липня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд задовольнив частково апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України, скасував рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року в частині задоволених позовних вимог до Кабінету Міністрів України, прийняв постанову, якою відмовив у задоволенні адміністративного позову позивача до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та залишив без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року в іншій частині.

Постановою від 31 серпня 2022 року Верховний Суд задовольнив частково касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасував постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у справі №826/15884/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України щодо зменшення складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії та обмеження в часі та розмірі виплати перерахованої пенсії, визначених законодавством, закрив провадження у зазначеній частині позовних вимог та залишив без змін постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2019 у справі №826/15884/18 іншій частині.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року у справі №826/15884/18 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у справі №826/15884/18 ГУ ПФУ здійснило перерахунок пенсії позивачу.

З розрахунку по пенсійній справі № станом на 16 жовтня 2019 року вбачається, що пенсія позивачу перерахована за рішенням суду з 01 січня 2018 року та обчислена з 90% сум грошового забезпечення за 37 років вислуги; підсумок пенсії з надбавками становить 18 463,43 грн; пенсія виплачується з урахуванням максимального розміру пенсії 13 730,00 грн, попередньої суми пенсії - 11 836,23 грн та підвищення 946,89 грн (50% від 1 893,77 грн) в сумі 12 783,12 грн; підвищення до пенсії становить 1 893,77 грн та виплачується з урахуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно 50% від підвищення в сумі 946,89 грн, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно 75% від підвищення в сумі 1420,33 грн, з 01 січня 2020 року щомісячно 75% від підвищення в сумі 1 893,77 грн.

Шевченківський районний суд міста Києва у постанові від 25 жовтня 2017 року у справі №2-а-5199/11 визнав протиправними дії ГУ ПФУ щодо проведення перерахунку позивачу пенсії з 1 квітня 2011 року згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року у справі №2-5199/11 без урахування вимог пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити: розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2011 року згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року у справі №2-5199/11 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів згідно вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Отже, право позивача на отримання пенсії без обмеження її максимальним розміром встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року у справі №2-а-5199/11, яке набрало законної сили.

Таким чином, під час здійснення ГУ ПФУ перерахунку пенсії позивача, в тому числі і на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року у справі №826/15884/18 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2019 року, має бути врахована мотивувальна та резолютивна частина постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року у справі №2-а-5199/11.

Натомість, ГУ ПФУ при виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року у справі №826/15884/18 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2019 року пенсію позивачу перерахувало з 01 січня 2018 року, але виплату пенсії обмежило максимальним розміром пенсії, що підтверджується розрахунком по пенсійній справі № станом на 16 жовтня 2019 року.

У свою чергу, дії ГУ ПФУ щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром при здійсненні її перерахунку є протиправними з огляду на наявність обставин, встановлених судовим рішенням.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром при перерахунку пенсії на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2019 у справі №826/15884/18 та зобов`язання ГУ ПФУ здійснити розрахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року у справі №826/15884/18 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

Колегія суддів вказує, що прийняття рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2019 у справі №826/15884/18 не нівелює законність постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року у справі №2-а-5199/11, виконання даних судових рішень не замінює одне одного, а повинно відбуватися у сукупності, що сприятиме повному відновленню порушених прав позивача. При цьому, відповідачем не доведено, що вказані судові рішення суперечать один одного в певних частинах чи в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції не оскаржувалась позивачем в частині відмови в задоволенні заяви, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19.04.2023.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна